‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎În viață, întotdeauna ești ‎în căutarea răspunsurilor.
‎De unde vii?
‎Unde ți-e locul?
‎Dar, cel mai important…
‎de ce ești aici?
‎Coborâți-l!
‎Încă puțin!
‎Ușurel.
‎- Cred că am găsit ceva. ‎- Arată-mi!
‎Doamne! Ia te uită!
‎Strângeți!
‎Pentru unii, ‎aceste răspunsuri vin destul de ușor.
‎CĂTRE: CENTRUL DE CERCETARE FORT SMITH ‎COLORADO
‎FORT SMITH ‎CENTRU DE CERCETARE
‎Alții trebuie să le caute ‎la capătul Pământului.
‎FORT SMITH ‎CENTRU DE CERCETARE
‎Sezonul de gripă a sosit devreme ‎în Vestul Mijlociu și în toată țara.
‎Cine a dat ordinul ăsta?
‎- Înțeleg. Haide! ‎- Încă e departamentul meu.
‎- Domnule! ‎- Nu am aprobat asta.
‎O să fie în regulă, Birdie.
‎Nu le putem permite să facă asta, Judy.
‎Nu se poate!
‎Domnule? Vino înapoi!
‎E primăvară în Essex, ‎deci de ce e atât de frig?
‎Discutăm schimbările climatice…
‎Shot dublu de Weller.
‎Nu servim Weller.
‎Atunci orice whisky aveți.
‎S-a făcut!
‎Nu-ți face griji. Nu mă uitam.
‎Eu…
‎Scuze pentru mai devreme, pe culoar.
‎Am văzut că ești supărată.
‎Nu trebuie să facem asta.
‎Te-am văzut prin clădire… ‎Adică nu într-un mod dubios.
‎Dar mereu păreai fericită.
‎Nu ai cum să spui asta ‎fără să pari dubios.
‎Am avut o zi proastă. Se întâmplă.
‎Scuze!
‎Uneori trebuie să tragi pe dreapta ‎și să vezi ce-ți rezervă ziua de mâine.
‎Scuze!
‎Conversația nu e printre atuurile mele.
‎Astea sunt versurile din „Truckin'”.
‎Da. Ești fan?
‎Am crescut cu Jerry Garcia, ‎părinții mei îl iubeau.
‎Încerc să prind toate concertele lor ‎de la Red Rocks.
‎Și eu.
‎Cântecul favorit. Unu, doi, trei!
‎- „Friend of the Devil.” ‎- „Ripple.”
‎Tare!
‎- Dar cam previzibil. ‎- Și al tău e. Iisuse!
‎Sigur.
‎- Eu sunt Richard. ‎- Birdie.
‎Încă unul?
‎Încă două.
‎Pentru Jerry.
‎BARUL LUI SAL
‎Da!
‎Da.
‎Gertrude? De ce te urau părinții tăi?
‎Mama l-a găsit într-o carte ‎cu nume de copii la modă.
‎Din 1908?
‎- Da. ‎- Iisuse!
‎Cum ai ajuns la „Birdie”?
‎Mama îmi spunea „păsăruica” ei, ‎și s-a prins porecla.
‎Gertrude, geneticiana.
‎Voiam să fiu într-o trupă.
‎Dar virologia a fost pe locul al doilea.
‎Ce voiai să faci când erai mic?
‎Voiam să fiu o frunză.
‎- Nu… ‎- Ba da.
‎Am ținut o prezentare în fața clasei ‎într-a treia.
‎- Am purtat verde și toate cele. ‎- Ce drăguț!
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Adică de ce nu am devenit frunză?
‎- Exact! ‎- Încă încerc să-mi dau seama.
‎Deci…
‎Te pot întreba ceva?
‎Ce e cu găinile alea?
‎Le folosim pentru un proiect ‎la care lucrez acum.
‎La care lucram, adică.
‎- Ai fost concediată? ‎- Transferată.
‎Dar se simte ‎ca și cum aș fi fost concediată.
‎- Deci asta te-a adus aici. ‎- În bar, da.
‎- Asta te-a adus aici. ‎- Da, dar…
‎Mi-am dedicat un an de viață ‎proiectului ăstuia.
‎Simt că am pierdut o parte din mine.
‎Sunt destul de sigură ‎că e marea mea realizare.
‎Zău? Pot să întreb ce a fost?
‎E…
‎complicat.
‎Crezi că nu aș înțelege ‎fiindcă șterg pe jos?
‎Nu, deloc! Doamne!
‎- Glumeam. ‎- Bine.
‎Bine. Ce știi despre microbi?
‎Ce nu știu despre microbi, adică.
‎Bacterii, virusuri sau ciuperci?
‎- Impresionant! ‎- Mersi!
‎Deci s-ar putea să știi
‎că unele ne îmbolnăvesc
‎și altele ne însănătoșesc.
‎Din astea facem vaccinuri.
‎Am căutat în toată lumea ‎unul despre care nimeni nu știa că există.
‎Și e posibil să-l fi găsit.
‎Zău așa? Unde?
‎- Nu pot să spun. E confidențial. ‎- În Alaska?
‎În Alaska, nu-i așa?
‎- Nu… ‎- Expediția de anul trecut.
‎Nu pot confirma sau nega.
‎- Nu e nevoie. ‎- Nu.
‎Știu deja că în Alaska.
‎Deci testați vaccinurile pe găini?
‎Nu, le folosim ouăle.
‎Injectăm microbii în ouă.
‎Virusuri, de obicei.
‎Apoi, dacă le incubăm pe cele potrivite,
‎putem cultiva vaccinuri.
‎Și putem salva o grămadă de vieți.
‎Și dacă le injectați pe cele nepotrivite?
‎Se dezlănțuie iadul.
‎Ultima comandă!
‎BARUL LUI SAL ‎DESCHIS
‎Te conduc până la mașină?
‎Am venit pe jos. Locuiesc în apropiere.
‎Aș putea merge cu tine.
‎Să mă asigur că ajungi acasă în siguranță.
‎Da… Ca să ajung în siguranță. Bine.
‎BARUL LUI SAL
‎Nu credeam că voi spune asta…
‎dar nu cred că mai intră.
‎Mănânc eu.
‎Și gata! O să-ți cadă dinții.
‎- Câte ai mâncat? ‎- Una, două, trei…
‎Ai voie cel mult șase.
‎- Trebuie să mă prinzi! ‎-S-a făcut!
‎- Te întrece întotdeauna. ‎- Îl las să câștige.
‎Sigur că da!
‎Pun pariu că mama are mâncare acasă.
‎Și știu că n-ar trebui să întreb,
‎dar mai e mult?
‎Conform hărții, Goss Grove ar trebui ‎să fie la o milă spre nord.
‎Da! Cât e o milă?
‎Cam 2.000 de pași.
‎Unu, doi, trei, patru, cinci, ‎șase, șapte, opt…
‎Crede că o să cineze cu ea azi.
‎Să nu te audă!
‎- Care-i planul, Bărbat Mare? ‎- Nu știu, Fată Mică.
‎Ce facem când ajungem acasă la mama lui ‎și aflăm că e moartă?
‎Noi facem față dezamăgirii, ‎dar Gus e atât de…
‎Gus.
‎- Ai dreptate. ‎- Poftim ?
‎- Ce? ‎- Mi s-a părut că mi-ai dat dreptate.
‎Poate ar trebui să rămână cu tine după.
‎Te întâlnești ‎cu ăia care salvează hibrizi.
‎Poate că pe el ar trebui să-l salvezi.
‎- Nu știu dacă e o idee bună. ‎- E o idee grozavă.
‎- Îți place copilul, nu? ‎- Da.
‎- Și el te place. ‎- Nu e așa de simplu.
‎E…
‎Nu te duci acolo, nu? Știam eu!
‎- Oamenii ăștia există? ‎- Așa cred.
‎Mă gândeam să-i caut.
‎Ai spus vreun lucru adevărat?
‎Urăsc adulții.
‎Nu știam unde să mă duc ‎și voi trebuia să ajungeți la tren, deci…
‎- Și acum? ‎- Nu știu. Credeam că ai un plan.
‎O să vorbesc cu el.
‎- Îi scad așteptările blând. ‎- Nu știi să fii blând.
‎Gașcă!
‎Uitați!
‎BARUL LUI SAL
‎Iese fum din coș.
‎Nu se poate!
‎Nu-i așa?
‎Se vede Orion.
‎Vânătorul.
‎Mriga.
‎- Cine zice? ‎- Doi ani juma' ani de studii orientale.
‎- Juma'? ‎- Da, nu prea termin lucrurile.
‎Înseamnă „căprioara”.
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Aici stau.
‎Vrei o ciocolată caldă?
‎Ciocolată caldă?
‎De ce nu?
‎Îmi plac mult dulciurile. Să nu spui!
‎Bezele?
‎Ce-i asta?
‎- Asta a fost într-o viață trecută. ‎- Arăți grozav.
‎- Îți place Mark Twain? ‎- Are valoare sentimentală.
‎Tata mi-a citit-o ‎până am învățat-o pe de rost.
‎E preferata soțului meu.
‎A fost.
‎- Ești divorțată? ‎- Văduvă.
‎Doamne, îmi pare rău!
‎E-n regulă.
‎Nu că a murit, ‎dar a trecut mult de-atunci.
‎- Încă predam. ‎- Bine.
‎Scuze!
‎Pot să întreb ce a pățit?
‎Sindromul Hermansky-Pudlak. ‎Afectează 1% din oameni.
‎Atunci am înlocuit clasa cu laboratorul.
‎Nu l-am putut ajuta, ‎dar puteam salva pe altcineva. Te rog!
‎- Vrei să stăm jos? ‎- Da.
‎Ce desenai?
‎La bar, erai absorbit de desenul tău.
‎Nu știu, niște personaje. Mă fură uneori.
‎Creez lumi mici din nimic, știi?
‎În altă viață, ‎probabil aș fi ilustrat cărți de copii.
‎Dar în viața asta?
‎Nu știu dacă e menit.
‎Și nu mă pricep să scriu povești.
‎Oricine are o poveste bună.
‎Poate că nu ți-ai găsit-o pe a ta.
‎Într-o zi, poate.
‎Slujba de la laborator nu era ‎în planurile mele pe termen lung,
‎dar îmi plătește facturile
‎și se pare că am talent la reparații.
‎Ce ciocolată caldă grozavă faci!
‎E o știință, nu o formă de artă.
‎Da.
‎Ai…
‎Scuze! Lapte.
‎Poți să te apropii, dacă vrei.
‎- Ce? ‎- Te poți apropia.
‎Bine.
‎Eu… Scuze!
‎Da.
‎- Trebuie să răspund. ‎- Desigur.
‎- Îmi pare rău. ‎- Nu.
‎Bună! E totul bine?
‎Ce? Unde?
‎Bine. Da! Vin imediat.
‎- E totul în regulă? ‎- Nu.
‎Armata preia controlul laboratorului ‎și confiscă tot.
‎- Când? ‎- Acum!
‎- Să înțeleg că e de rău? ‎- Da, e foarte rău.
‎Judy mi-a ascuns proiectul într-o debara, ‎dar trebuie să ajung acolo.
‎Birdie, e ora 2:00.
‎Doamne! Mi-au luat cheile, nu pot intra.
‎E rău. Foarte rău. Dumnezeule!
‎Ce mă fac?
‎Ne-ar ajuta?
‎- Nu trebuie să faci asta. ‎- Glumești?
‎Seara asta a fost ‎cel mai palpitant moment din viața mea.
‎Haide, conduc eu.
‎Bine.
‎Aici e!
‎Cineva e acasă.
‎- Câți oameni, puștiule? ‎- Doar unul.
‎- Stai! ‎- Gus!
‎- V-am zis că e aici!
‎- Stai! ‎- Gus!
‎Bună ziua!
‎Gus, nu poți da năvală peste oameni.
‎- Salut! ‎- Gus.
‎- Dispari! ‎- Mamă?
‎Sunt eu. Deschide!
‎- Dispari de pe verandă! ‎- Bună ziua, doamnă!
‎Nu vrem să vă facem rău.
‎Numele tău nu e Birdie, nu?
‎Mai zi o dată!
‎Birdie e mama mea.
‎Gus?
‎Tu…
‎Ești încă în viață.
‎POLIȚIA STATALĂ ‎COLORADO
‎Încă nu înțeleg de ce armata vrea ‎să închidă locul ăsta.
‎Ți-am zis că se dezlănțuie iadul.
‎Stai așa! Ce ați făcut?
‎O să vezi.
‎- Sper că vă place vinul de afine. ‎- De când locuiți aici, doamnă…
‎De când lucrurile au luat-o razna.
‎- Spune-mi „Judy”. ‎- De unde o știi pe Birdie?
‎Am lucrat împreună. Apoi, într-o zi…
‎mi-a salvat viața.
‎I-auzi!
‎Am venit aici să văd ce face ‎când a început Maladia.
‎Am găsit spărgători. ‎M-am pus în calea lor…
‎M-au lăsat să mor.
‎- Ultimii Oameni? ‎- Înainte de ei.
‎A fost armata.
‎Mama ta m-a găsit. ‎A avut grijă de mine. M-a vindecat.
‎M-a ținut aici.
‎- Deci e doctor? ‎- Nu tocmai.
‎Nu mai locuiește aici, nu?
‎Mă tem că nu.
‎- Unde s-a dus Birdie? ‎- Sincer, nu știu.
‎Într-o seară, și-a făcut bagajul ‎și a pornit în căutarea ta.
‎Am implorat-o să nu plece. ‎Dar nu m-a ascultat.
‎Asta a fost acum zece ani.
‎Sunt singură aici de atunci.
‎Fort Smith.
‎- Poftim? ‎- Vaza.
‎Scrie „Laboratoarele Fort Smith”.
‎- Ca a lui Pubba. ‎- Ce e Pubba?
‎Tatăl lui.
‎Ce e Fort Smith?
‎Acolo lucram. Era savantă.
‎Deci și Pubba era savant.
‎- Richard Fox. ‎- L-ai cunoscut pe Pubba?
‎Mersi!
‎- De unde e? ‎- De la pod.
‎Birdie m-a rugat s-o ascund, ‎în caz că venea cineva.
‎Dar cred că ar vrea să vezi.
‎Haideți!
‎Doamne!
‎Fort Smith îți sună cunoscut?
‎Voiam să te întreb același lucru.
‎L-au închis când a apărut virusul.
‎Se zvonește că de acolo a pornit.
‎Veniți?
‎Da!
‎Pe aici!
‎Nu!
‎Lasă-mă pe mine.
‎Sunt sigur că așa încep filmele de groază.
‎Nu așa îmi imaginasem seara asta.
‎Nu ai mai spart laboratoare la întâlniri?
‎- Stai, asta e o întâlnire? ‎- Cheile.
‎Mama miroase a piersici.
‎Ba a naftalină.
‎Ascultă! Nu ți s-a părut ‎că Judy știe mai multe decât zice?
‎Sută la sută.
‎- Cred că e timpul. ‎- Da.
‎E ea!
‎- Jepp, cine e bătrânul de lângă ea? ‎- Probabil e tatăl ei.
‎- Deci… ‎- Ar fi bunicul tău.
‎Bubba al meu? Jepp, am un bubba!
‎Da, e frumos.
‎Trebuie să vorbim.
‎V-am auzit vorbind mai devreme ‎și știu ce vei spune.
‎Crezi că e o pierdere de timp, ‎dar te înșeli.
‎Uite cât de departe am ajuns!
‎Stăm în mijlocul casei mamei.
‎Nu credeai că vom ajunge aici. Recunoaște!
‎Știu că ai renunțat la multe lucruri, ‎dar nu trebuie să renunț și eu.
‎Sau vreunul dintre noi.
‎Jepp?
‎Cred că trebuie să vezi asta.
‎Ce naiba e chestia asta?
‎Ți-am zis despre un microb.
‎Da.
‎Am făcut un miracol din greșeală.
‎Am creat asta.
‎Ce…
‎Doamne!
‎Salut, amice!
‎Te place.
‎Ce e?
‎G-U-S, numele meu.
‎„Geno-unitate seria 1”? Ce înseamnă asta?
‎Probabil că nu e nimic.
‎Ce e?
‎Ce-i aia?
‎Pare a fi un proiect ‎la care lucra mama ta.
‎Cum adică „proiect”?
‎Ce e?
‎Ăsta sunt eu, nu?
‎Așa cred.
‎Cine sunt oamenii de lângă Birdie? ‎Unde e Pubba?
‎De ce erau tuburi în mine? Eram bolnav?
‎Salut!
‎'Neața, Gus!
‎- Gus, el e Richard. ‎- Salut, Gus!
‎Ce faci, amice?
‎- Deschideți! ‎- Trebuie să-l scoatem de aici.
‎- Sunt la ușă. ‎- Nu înțelegi.
‎Dacă îl urcă în camion, ‎o să facă experimente pe el.
‎- E-n regulă, amice. ‎- Îi distrag eu, bine?
‎- Despre ce vorbești? ‎- Am un plan.
‎E în ordine.
‎Tu!
‎Tu! Ce naiba faci?
‎A ce arată? Dau cu aspiratorul. ‎Covoarele sunt pline de scame.
‎E o zonă secretă. Trebuie să pleci acum.
‎Da, dar știi ce ar fi grozav?
‎Să nu mai mergi pe unde fac curat. ‎Altfel, o să-mi ia de două ori mai mult.
‎Tot personalul non-esențial ‎trebuie să plece imediat.
‎Bine. Vorbește cu supraveghetorul meu.
‎- Cine e tipul ăsta? ‎- Richard Fox.
‎Mișcarea!
‎Unde e Pubba?
‎- Unde e Pubba? ‎- Gus, ascultă-mă.
‎- Trebuie să-l găsesc pe Pubba. ‎- Gus, ascultă de Urs.
‎Nu ți-am mai spus, dar am fost adoptată. ‎Știi ce înseamnă asta?
‎Că părinții tăi nu sunt ai tăi.
‎Nu. Înseamnă că erau părinții mei ‎la fel ca cei biologici.
‎Nu mai vorbi complicat!
‎Înseamnă că ai ei nu au făcut-o ‎cum își fac alții copiii.
‎Cum adică?
‎Tot părinții mei sunt, nu?
‎Nu-i așa?
‎E-n regulă, dragule.
‎Totul va fi bine.
‎Te vom proteja, bine?
‎Eu și bărbatul acela drăguț.
‎Întotdeauna vei fi…
‎în siguranță.
‎Pe aici!
‎- Haide, pe aici! ‎- Trebuie să mă întorc.
‎- Ești nebună? ‎- Trebuie să-l iei pe Gus.
‎- Ia-l de aici! ‎- Ce?
‎E-n regulă. Trebuie să-mi iau cercetările ‎și să dau foc la locul ăla.
‎Cercetările noastre, în mâinile greșite, ‎vor ucide milioane de oameni.
‎- Trebuie să-l iei pe Gus. ‎- Abia ne-am cunoscut.
‎Pari de treabă, dar nu pot face asta. ‎Sunt un nimeni.
‎Exact! Nu o să te caute nimeni, ‎deci îl poți proteja pe Gus.
‎- Doamne! ‎- Ai auzit? Protejează-l.
‎E-n regulă. O să fii în siguranță.
‎Nu știu nimic despre copii.
‎Nu știu nimic despre salvarea lumii.
‎Te voi găsi.
‎- Spuneți-mi! ‎- Nu cere răspunsuri pe care nu le vrei.
‎Spune-mi!
‎Se pare că acești cercetători…
‎se poate să te fi creat.
‎Dar asta nu schimbă nimic.
‎Ba da. Schimbă totul.
‎- De asta nu mi-a vorbit despre ea. ‎- Poate că încerca să te protejeze.
‎Dacă sunt creat de savanți…
‎nu am o mamă, nu?
‎Sau un tată.
‎Încă nu știm toată povestea.
‎Dar te-a crescut singur și te-a protejat.
‎Cei mai mulți n-ar fi făcut-o.
‎M-a mințit în legătură cu toate!
‎Gus, hai afară!
‎Nu! Nu mai ascult de tine!
‎- Nici tu nu ești tata! ‎- Gus!
‎…înainte de starea de urgență.
‎Centrul statal de urgență ‎a dat acest comunicat.
‎Tulpina H5G9 e cel mai distructiv virus ‎din era noastră.
‎Li se spune „hibrizi”.
‎Nimeni nu e în siguranță. ‎Strângerea hibrizilor a început…
‎Salut!
‎E-n regulă.
‎E în ordine, amice.
‎Da.
‎Ești bine.
‎Ascultă! Va fi bine.
‎O să te protejez de acum înainte.
‎Iar când răspunsurile pe care le căutai ‎îți sunt revelate…
‎îți afli și scopul.
‎S-ar putea să-ți placă asta.
‎Odată ca niciodată, a fost un băiat ‎năbădăios pe nume Tom Sawyer,
‎care dădea mereu de bucluc, ‎fiindcă o căuta cu lumânarea.
‎Ia te uită!
‎Dar, uneori…
‎Ei bine, uneori adevărul doare.
‎Iar uneori, răspunsurile te lasă în ceață ‎mai rău ca înainte.