EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
I løpet av livet vil du alltid lete etter svar.
Hvor kommer du fra? Hvor hører du hjemme?
Men aller viktigst,
hvorfor er du her?
Ok, få den ned.
Bare litt til.
Rolig og forsiktig.
-Jeg har visst funnet noe. -Få se.
Herregud, har du sett på maken.
Pakk det inn.
Noen finner disse svarene lett.
TIL: SMITH FORSKNINGSINSTITUTT
FORT SMITH FORSKNINGSINSTITUTT
Andre må dra til verdens ende for å finne de samme svarene.
FORT SMITH FORSKNINGSINSTITUTT
Influensasesongen kom tidlig til Midt- vesten, og brer om seg over hele landet.
Hvem bestilte dette?
-Jeg skjønner. Fortsett. -Dette er min avdeling. Dette…
-Sir! -Jeg godkjente ikke dette.
Det ordner seg, Birdie. De kan ikke gjøre det. Vi kan ikke la det skje.
Vi kan ikke la det skje.
Sir! Hei! Kom tilbake!
Det er vår i Essex, så hvorfor er det så jækla kaldt nå?
-Vi skal snakke om klimaendring… -Dobbel Weller.
-Vi serverer ikke Weller her. -Ok, gi meg husets whisky, da.
Skal bli.
Slapp av. Jeg kikka ikke.
Jeg…
Jeg er lei for det som skjedde i salen. Jeg så at du var opprørt.
Vi trenger ikke å ta den.
Du vet, jeg har sett deg her før, og ikke på den ekle måten,
men du er alltid tilsynelatende så glad.
Sånt kan du ikke si uten å høres ekkel ut.
Jeg hadde en dårlig dag. Sånt skjer.
Beklager.
Noen ganger må du bare legge inn årene og se hva morgendagen bringer.
Beklager. Samtalekunsten er ikke helt min greie.
Det er teksten til "Truckin'".
Ja. Er du fan av dem?
Jeg er flaska opp på Jerry. Foreldrene mine elska dem.
Jeg prøver å dra på konsert hver gang de er i Red Rocks.
-Det gjør jeg også. -Å.
Ok. Favorittsang. En, to, tre.
-"Friend of the Devil." -"Ripple."
Fint.
-Litt forutsigbart. -Du også.
Herregud.
Greit.
-Jeg heter Richard. -Birdie.
En til?
To til.
Skål for Jerry.
Ja!
Ja.
Gertrude? Hva hadde foreldrene dine imot deg?
Mamma fant det i en av de der "populære jentenavn"-bøkene.
Fra 1908?
-Ja. -Herregud.
Hvordan ble du til Birdie?
Mamma kalte meg sin lille fugl, så det ble bare sånn.
Genetikeren Gertrude.
Jeg ville spille i band.
Men virologi var nest beste alternativ.
-Hva ville du bli da du ble stor? -Jeg ville bli et blad.
-Nei. -Å jo da.
Jeg holdt en presentasjon i tredjeklassen.
-Jeg hadde på grønt og alt. -Så søtt.
Hva skjedde?
Hvorfor jeg ikke ble et blad, mener du?
-Det var det jeg mente. -Jeg prøver fortsatt å finne ut av det.
Så… Kan jeg stille deg et spørsmål?
Hva er greia med hønene?
De er del av et prosjekt som jeg har jobba med.
Prosjektet jeg jobba med.
-Fikk du sparken? -Ble overført.
-Det føles som å få sparken. -Derfor er du her, altså.
I baren, ja.
-Derfor er du her. -Ja, men…
Jeg viet et helt år til dette prosjektet.
Det føles litt som om å miste en del av meg selv, men…
Jeg er nok ganske sikker på at det er det beste jeg noen gang har gjort.
Virkelig?
Kan jeg spørre om hva det var?
Det er… innviklet.
-Jeg som vasker gulv, jeg forstår ikke? -Nei, herlighet, det er ikke det. Nei.
-Jeg tuller. -Ok.
Greit. Hva vet du om mikrober?
Hva er det jeg ikke vet om mikrober? Bakterier, virus eller sopp?
-Imponerende. -Takk.
Da vet du vel kanskje at noen av dem gjør oss syke,
og at noen av dem gjør oss friskere.
Sånn lager vi vaksiner.
Jeg lette over hele verden etter en som ingen visste at eksisterte.
Vi har kanskje funnet den.
-Aldri i livet! Hvor da? -Det kan jeg ikke si. Taushetserklæring.
Alaska?
Alaska? Jeg har rett, ikke sant?
-Kan ikke. -Ekspedisjonen i fjor.
-Kan ikke bekrefte eller avkrefte. -Det må du uansett ikke gjøre.
Jeg vet at det er Alaska.
-Tester du vaksinen på hønene? -Nei, vi trenger eggene deres.
Vi injiserer mikrobene i eggene deres. For det meste virus.
Om vi klekker ut de vi virkelig vil ha, så kan vi lage vaksiner.
Da redder vi mange liv.
Hva skjer om dere injiserer feil?
Da bryter helvete løs.
Siste servering.
-Skal jeg følge deg til bilen? -Jeg gikk hit. Bor noen kvartaler unna.
Jeg kan jo gå sammen med deg, da.
For å være sikker på at du kommer deg trygt hjem.
Nettopp. For å være sikker på at jeg kommer meg trygt hjem, ja. Ok.
Dette hadde jeg aldri trodd at jeg skulle si.
-Jeg klarer ikke mer. -Jeg spiser det.
Da får du ikke mer. Tennene faller ut. Hvor mange har du spist?
-En, to, tre. -Seks er maks.
-Da må du ta meg først! -Avtale.
-Han slår deg i kappløp hver gang. -Fordi jeg lar ham.
Saklig.
Mamma har nok mat der hun er.
Jeg vet at jeg ikke bør spørre, men er vi fremme snart?
Ifølge dette kartet, er visst Goss Grove et par kilometer nord.
-Ja! Hvor langt er det igjen? -Rundt 2000 skritt.
En, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte…
-Han tror at hun gir ham middag i kveld. -Demp deg, nå.
-Hva er planen, Sværingen? -Jeg vet ikke, Lillejenta.
Hva gjør vi når han finner moras hus og hun er død? Eller verre?
Vi to takler skuffelse og hjertesorg, men Gus er så…
Gus.
-Du har rett. -Unnskyld?
Hva?
Du sa visst at jeg hadde rett.
Kanskje han bør bli med deg når dette er over.
Du ville jo møte de hybrid-redderne.
-Kanskje du bør redde han her. -Vet ikke om det er en god idé.
-Det er en kjempeidé. Du liker han jo? -Ja da.
-Han liker deg. -Det er ikke så lett.
Det er…
Du skal ikke dit, du? Jeg visste det.
-Eksisterer disse folka, egentlig? -Jeg tror det.
-Jeg ville lete etter dem. -Har noe du har sagt vært sant?
Jeg hater voksne.
Jeg visste ikke hvor jeg skulle dra. Dere måtte komme dere på toget, så…
-Hva nå, da? -Jeg vet ikke. Trodde du hadde en plan.
Jeg snakker med ham. Jeg skal være snill.
Du er aldri snill.
Folkens! Se!
Det kommer røyk ut av pipa.
Det er umulig.
-Ja. -Ikke sant?
-I kveld ser vi Orions belte. -Jegeren.
-Mriga. -Sier hvem?
-To og et halvt år med midtøstenstudier. -Et halvt?
Ja, jeg er flink til å ikke fullføre ting.
Hjorten, betyr det.
-Hva? -Ingenting.
Her bor jeg.
Vil du… ha litt kakao?
Kakao?
Gjerne.
Jeg er veldig svak for søtsaker. Ikke si det til noen.
Marshmallows?
Hva er dette?
-Det er en evighet siden. -Så fin du var.
Mark Twain-fan?
Affeksjonsverdi.
Pappa leste den så ofte at jeg kan den utenat.
-Det er min ektemanns yndlingsbok. -Er du gift?
Var.
-Skilt? -Enke.
-Jeg er lei for det. Jeg mente ikke… -Nei, det går fint.
Det går ikke fint at han er død, men det er lenge siden.
-Da underviste jeg ennå. -Ok.
Kondolerer.
-Kan jeg spørre hva som skjedde? -HPS.
Bare én prosent av befolkninga får det.
Da gikk jeg fra klasserom til lab.
Kunne jeg ikke redde ham, kunne jeg redde andre. Vær så god.
-Vil du sette deg? -Ja.
Hva tegnet du?
I baren, så tegnet du… Du var oppslukt.
Jeg vet ikke. Noen figurer. Noen ganger blir jeg helt fortapt i dem.
Jeg skaper små verdener ut av ingenting.
I et annet liv hadde jeg nok illustrert barnebøker.
I dette livet, da?
Jeg vet ikke om det er meningen. Jeg er ikke så flink med historien, da.
Alle har da en god historie. Kanskje du ikke har funnet din ennå.
En dag, så.
Jobben på laben var ikke del av langtidsplanen min,
men den gir meg mat på bordet,
og det viser seg at jeg har en begavelse. Jeg kan ordne opp i ting.
Herregud, så deilig kakao du lager.
Det er en vitenskap, ikke kunst.
Ja.
Du har…
Unnskyld. Melk.
-Sett deg gjerne nærmere. -Hva?
-Sett deg gjerne nærmere. -Ja vel.
-Jeg… Unnskyld. Beklager. -Ja.
-Jeg må ta denne. -Ja, selvfølgelig.
-Unnskyld. -Nei da.
Hei. Er alt i orden?
Hva? Hvor?
Ja, greit. Jeg kommer.
Går det bra?
Nei. Militæret tar over laben. De beslaglegger alt.
-Når? -Nå.
-Det er ikke bra, etter uttrykket å dømme? -Det er veldig ille.
Judy gjemte prosjektet mitt i et skap, men jeg må dra til laben nå.
Klokka er to om natta.
Herregud. De tok nøklene mine. Jeg kommer meg ikke inn.
Dette er ille. Veldig ille. Herregud. Hva skal jeg gjøre?
Hjelper disse?
-Det må du ikke gjøre. -Tuller du?
Denne kvelden har vært det mest spennende som noen gang har skjedd meg.
Kom. Jeg kjører.
Ok.
Her er det!
-Noen er hjemme. -Hvor mange?
Bare én.
-Du! -Vent, Gus.
-Gus. -Jeg sa jo at hun var her.
-Vent. -Gus.
Hallo?
Hør her, Gus, du kan ikke bare dra til folk og…
-Hallo? -Gus.
Stikk!
Mamma?
Det er meg. Åpne.
-Kom deg vekk fra plattingen. -Hei, damen.
Vi skal ikke skade deg.
Du heter ikke Birdie, gjør du vel?
-En gang til? -Birdie. Hun er mora mi.
Gus?
Du…
Du lever fortsatt.
DELSTATSPOLITI
Jeg forstår fortsatt ikke hvorfor militæret vil stenge stedet.
Husker du hva jeg sa om at helvete brøt ut?
-Vent litt. Hva lagde du, egentlig? -Det skal du få se.
-Håper dere liker blåbærvin. -Hvor lenge har du bodd her, Miss…
Siden alt gikk til helvete.
-Kall meg Judy. -Hvordan kjenner du Birdie?
Vi jobba sammen før.
Og så, en dag…
…redda hun livet mitt.
Jøss.
Jeg kom for å se til henne da Syken hadde brutt ut.
Folk ransaket stedet. Jeg prøvde å stoppe dem, men…
-De forlot meg for å dø her. -De siste?
Det var før deres tid. Det var militæret.
Mora di fant meg. Tok seg av meg. Fikk meg på fote igjen.
Lot meg bli her med henne.
-Er hun lege? -Ikke akkurat.
Hun bor ikke her lenger, gjør hun vel?
Dessverre ikke.
-Hvor ble det av Birdie? -Det vet jeg ærlig talt ikke.
En kveld pakket hun en veske og dro for å lete etter deg.
Jeg tryglet henne om å ikke dra. Men hun hørte ikke etter.
Det er ti år siden.
Etter det har jeg bodd her alene.
Fort Smith.
-Hva behager? -Blomstervasen.
Det står "Fort Smith Labs".
-Pabba hadde den! -Hva er en Pabba?
-Faren hans. -Hva betyr "Fort Smith Labs"?
Der jobba vi. Hun var forsker.
Det betyr at Pabba også var forsker.
-Richard Fox. -Kjente du pabbaen min?
Takk.
-Hva er den til? -Til loftet.
Birdie ba meg passe på den, i tilfelle noen så etter den,
men hun ville nok at du skulle se det.
Kom igjen!
Herregud.
-Høres Fort Smith kjent ut for deg? -Jeg skulle til å spørre deg om det samme.
-De stengte det da viruset spredte seg. -Ifølge ryktet brøt viruset ut der først.
-Kommer dere? -Ja.
Denne veien.
Å nei.
Sånn.
Jeg er ganske sikker på at de fleste skrekkfilmer begynner sånn.
Ærlig talt var det ikke sånn jeg trodde kvelden skulle bli.
Har du aldri måttet bryte deg inn på et laboratorium på en date?
Nøklene.
Mamma lukter som fersken.
Mer som møllkuler.
Fremsto det som om Judy visste mer enn hun fortalte oss?
Helt klart.
Tiden er nok inne nå.
Det er henne!
Jepp! Hvem er gamlingen på bildet med henne?
Det er nok faren hennes.
-Vent. Så… -Han hadde vært bestefaren din.
Min bestepabba? Jeg har en bestepabba, Jeff!
Ja, det er fint.
Vi må snakke sammen.
Jeg hørte dere snakke, og jeg vet hva dere skal si nå.
Dere tror at det er bortkasta tid, men dere tar feil.
Se hvor langt vi er kommet.
Vi står jo midt i mammas hus.
Dere hadde aldri trodd at vi skulle komme så langt. Innrøm det.
Dere har gitt opp mye, men det betyr ikke at jeg må gi opp også.
Det burde ikke noen av oss.
Jepp?
Dette må du se.
-Hva i helvete er det? -Mikroben jeg fortalte deg om?
Ja.
Tilfeldigvis skapte vi et mirakel…
og lagde dette.
Hva…
Herregud.
Hei, kompis.
Han liker deg.
Hva er han?
G-U-S. Det er navnet mitt.
"Genetic Unit Series 1"? Hva skal det bety?
Det er nok ingenting.
Hva er det, da?
Hva er en genetisk enhet?
Det ser ut som et prosjekt mora di jobba med.
Hva mener du med "prosjekt"?
Hva er det?
-Det er meg, er det ikke? -Jeg tror det.
Hvem er alle med Birdie her? Hvor er Pabba?
Hvorfor stikker ledninger ut av meg? Var jeg syk?
Hei. God morgen, Gus.
-Dette er Richard, Gus. -Hei, Gus.
Hva skjer, kompis?
-Ok! Åpne! -Vi må få ham ut herfra.
-De er utenfor. -Du forstår ikke.
Får de ham med seg, eksperimenterer de og dissekerer ham.
-Det går fint. -Jeg avleder dem, ok?
-Hva snakker du om? -Jeg har en plan.
Det går fint.
Du!
-Ja, du! Hva i helvete gjør du? -Hva ser det ut som?
Jeg støvsuger. Teppene er lomagneter.
Dette er et gradert område. Du må dra nå.
Ja, men vet du hva? Det hadde vært flott om dere sluttet å gå oppi rengjøringa mi.
Ellers tar det dobbelt så lang tid.
Alt unødvendig personale må forlate stedet umiddelbart.
-Ok. Det må dere ta opp med lederen min. -Hvem er den fyren her?
Richard. Richard Fox.
Gå. Nå.
Hvor er Pabba?
-Hvor er Pabba? -Gus? Hør på meg, ok?
-Jeg må finne Pabba! -Hør på Bear, Gus.
Jeg har aldri sagt det, men jeg ble adoptert. Vet du hva det betyr?
At foreldrene ikke er foreldrene dine.
Nei, det betyr at de var like mye foreldre som de biologiske…
Slutt med de store ordene!
Det betyr at foreldrene ikke lagde henne, slik andre foreldre lager barn.
Hva er det du sier?
De er vel foreldrene mine?
Ikke sant?
Det går bra, vennen min. Alt ordner seg, ok?
Alt ordner seg. Vi skal holde deg i trygghet, ok?
Jeg og den snille mannen.
Du kommer alltid til å være… trygg.
Denne veien.
Kom! Det er her vi må gå.
Jeg må tilbake.
-Er du gal? -Du må ta med deg Gus.
-Du må ta ham nå, ok? -Hva?
Det går bra. Jeg må tilbake. Jeg må hente forskninga mi,
og brenne ned stedet.
Forskninga og våre gjerninger
kan drepe millioner om det faller i gale hender.
-Ta med deg Gus nå. -Jeg har jo nettopp møtt deg!
Du virker snill, men jeg kan ikke gjøre det.
Jeg er ingen.
Nettopp. Derfor vil ingen lete etter deg. Du kan holde Gus trygg.
-Herregud. -Hørte du det? Hold ham trygg.
Det går fint. Du skal være trygg. Ok.
-Jeg vet ingenting om babyer. -Jeg vet ingenting om å redde verden.
OVERGANGSHUS
Jeg finner deg.
Si det!
Ikke still spørsmål du ikke vil ha svar på.
Si det.
Det ser ut til at disse forskerne
kanskje kan ha skapt deg.
Men det endrer ingenting.
Jo, det gjør det. Det endrer alt.
-Derfor snakka han aldri om henne. -Kanskje han prøvde å beskytte deg.
Om forskere skapte meg, så har jeg ingen mor, har jeg vel?
-Eller en far. -Vi kjenner ikke hele historien ennå.
Men han oppdro deg alene og sørga for at du var trygg.
-Det hadde ikke de fleste gjort. -Han løy for meg! Om alt!
-La oss få oss litt luft. -Nei! Jeg hører ikke mer på deg!
-Du er ikke faren min! -Gus.
…før nødalarmen startet.
Delstatsnødsentralen sendte ut dette…
H5G9-viruset er det mest tilintetgjørende viruset i vår tid.
De kalles hybrider.
Ingen er trygge, ettersom de første hybridrazziaene begynner, og en mørk…
Du. Det går fint, du.
Det går fint, kompis.
Ja.
Det går helt fint med deg. Hei. Ja, det går fint med deg.
Jeg skal beskytte deg nå. Ja.
Og når svarene du har lett etter endelig blir avslørt,
blir også målet ditt det.
Dette liker du kanskje.
Det var en gang en rampete gutt som het Tom Sawyer,
som alltid havna i trøbbel, som likte å leve farlig.
Se der, da.
Men noen ganger…
Noen ganger gjør sannheten vondt.
Og noen ganger etterlater svarene oss lenger inne i mørket enn noen gang.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen