‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- זמנך הגיע -‬
‫יש האומרים שאין כמו הזמן ליצירת שוויון.‬
‫זה מסיבה אחת פשוטה.‬
‫לא משנה מי אתה או לאן אתה הולך…‬
‫טוב, בואו רק נגיד שידידנו הזמן מוכשר דיו‬ ‫להשיג את כולנו בסופו של דבר.‬
‫גלדיס.‬
‫גנרל.‬
‫עבר זמן מה.‬
‫אני והבחורים עברנו בשכונה,‬
‫חשבנו לקפוץ לבקר.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫שבי.‬
‫זה באמת נחוץ?‬
‫האם זיוף מחלה סופנית הוא באמת הכרחי?‬
‫סיימתי לעבוד בשבילך.‬
‫גלדיס,‬
‫מגיע גל חדש.‬ ‫זו יכולה להיות ההזדמנות האחרונה שלנו.‬
‫באמת יש‬
‫שני סוגי אנשים בעולם.‬
‫אנשים שפשוט נותנים‬
‫לנגיף האיום, המכוער והמפלצתי הזה‬ ‫להרוג אותם‬
‫ואת יקיריהם.‬
‫בעלים, נשים, אימהות, אבות, ילדים.‬
‫בדיוק כמו שתי הבנות הקטנות שלך.‬
‫ואז יש חיילים.‬
‫אנשים שמוכנים לעשות את כל מה שנחוץ‬
‫כדי לנצח את המחלה המגעילה הזאת‬
‫ולהחזיר לידינו את השליטה,‬ ‫לתבוע בחזרה את האנושיות.‬
‫אני אתן לך לנחש איזה סוג של אדם אני.‬
‫אתה מפלצת.‬
‫השאלה האמיתית, גלדיס, היא מי את?‬
‫איפה הספר המחורבן?‬
‫השארתי אותו עם המחליף שלי.‬
‫ברוקברידג'.‬
‫ד"ר סינג.‬
‫נהדר.‬
‫אני ממש מעריך את זה.‬
‫הם רק ילדים.‬
‫הם יהיו בסביבה הרבה אחרינו.‬
‫לא משנה מה תעשה.‬
‫כן, כזה הוא הזמן.‬
‫בן לוויה תמידי…‬
‫לא!‬
‫עד שהוא לא.‬
‫לא!‬
‫- זמנך הגיע -‬
‫ראית את זה?‬ ‫היינו בדיוק כמו תום והאק שנמלטו מהרעים.‬
‫מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫זה בגלל שאיבדתי את הכדורים שלך?‬
‫לא.‬
‫תשמע, ילד.‬
‫רציתי להודות לך על מה שעשית שם.‬
‫על מה?‬
‫שמרת עליי.‬
‫אתה שמרת עליי.‬
‫תעשה אגרוף.‬
‫מגניב.‬
‫אנחנו צוות טוב, איש גדול.‬
‫כן, בקשר לזה.‬
‫שמע, סוויט טות'…‬
‫אני אבוא איתך לקולורדו.‬
‫רגע,‬
‫אתה בא איתי?‬
‫בטח. למה לא.‬
‫אל תעשה מזה עניין גדול, בסדר?‬
‫אנחנו עדיין צריכים להגיע לשם קודם.‬
‫אוי, ג'פ, מה אתה עושה?‬
‫אבל פספסנו את הרכבת,‬ ‫אז איך נגיע לשם עכשיו?‬
‫ראשית עלינו להבין‬ ‫איך לצאת מכאן ולהגיע לכביש הקרוב.‬
‫בחיי, הפרחחים האלה בלבלו אותי לגמרי.‬
‫אז זה מה שאת עושה עכשיו?‬
‫מסתתרת ביער‬ ‫ומחכה שהחברים שלך יקבלו אותך בחזרה?‬
‫אני צריכה להחליף מילה עם גאס.‬
‫טוב, מהר.‬
‫שכחתי לתת לך את זה.‬
‫היי, תני לי לראות.‬
‫תצטרך את זה אם אתה עוד רוצה‬ ‫למצוא את אימא שלך. זה כל מה שהצוות שלי…‬
‫כלומר, הצוות שלי לשעבר,‬ ‫הצליח לגלות על בירדי.‬
‫מה זה?‬
‫זו כתובת, כנראה של הבית של אימא שלך.‬
‫זה חלק מכתובת.‬
‫מה זה "גו-גרו"? זה מקום אמיתי בכלל?‬
‫זה יותר משהיה לכם לפני דקה.‬
‫בכל מקרה, אני מקווה שזה יעזור, ובהצלחה.‬
‫רגע, לאן את הולכת?‬
‫לרכבת.‬ ‫-בולשיט. הרכבת לא עוברת כאן.‬
‫כן, היא כן.‬
‫היא פשוט לא עוצרת.‬
‫טוב, גם אנחנו בדרך לרכבת. אפשר לבוא איתך?‬
‫אני לא בטוחה שזה רעיון טוב, גאס.‬ ‫-אני מסכים.‬
‫למה לא?‬
‫הבחורה הזאת מטורפת.‬
‫חייבים לעבור בעמק הצער.‬
‫מה זה?‬
‫שדה רעיל ביותר של פרחים סגולים.‬
‫אף אחד לא מתקרב לשם‬ ‫אלא אם יש להם משאלת מוות.‬
‫אבל זו הדרך המהירה ביותר לרכבת‬
‫וצבא החיות לא יחפש שם.‬
‫קדימה, איש גדול.‬ ‫הרכבת תביא אותנו לקולורדו.‬
‫חייבים ללכת איתה.‬
‫לא.‬
‫בבקשה?‬ ‫-לא.‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אני עומד בראש.‬
‫עשינו עסק.‬
‫היי, אמרתי שאני ב…‬
‫לעזאזל.‬
‫הרכבת נוסעת על זה?‬
‫לא, זה היה למכוניות.‬
‫אני מופתע שאת בכלל יודעת מה זו מכונית.‬
‫סתום את הפה.‬
‫תמשיך להתקדם.‬
‫- איילים בדרך -‬
‫מעניין איך בגו-גרו.‬
‫זה בטח מקום יפה, כמו אימא שלי.‬
‫מה בעצם אתה יודע עליה, גאס?‬
‫טוב, אני יודע שאין לה קרניים.‬
‫ואני הייתי כל חייה,‬ ‫אז בטח גם היא מחפשת אותי.‬
‫אתה יודע,‬ ‫לפעמים כשאנחנו בונים אדם בראש שלנו,‬
‫הם לא תמיד עומדים בציפיות שלנו.‬
‫עזבי אותו.‬
‫זה שאת אלרגית למבוגרים‬ ‫לא אומר שהוא צריך להיות.‬
‫אוי, מה חשבתי לעצמי?‬
‫אני בטוחה שעשית עבודה מצוינת‬
‫בללמד את גאס על הניואנסים של המין האנושי.‬
‫לא ידעתי שאת בקטע של ניואנסים.‬
‫קשה לנחש,‬ ‫עם כל עניין הטיגריס וצוות הפסיכים.‬
‫סליחה, פספסתי את ה"תודה"‬ ‫על שהצלתי את חייך.‬
‫היי, אל תריבו.‬ ‫-זה כי לא הצלת אותם, הילד עשה את זה.‬
‫כמה רחוק זה עוד?‬
‫למה, אתה מתעייף?‬
‫אל תתחילי.‬
‫היי, גאס.‬
‫תישאר איפה שאוכל לראות אותך.‬
‫העץ הזה לובש שמיכה?‬
‫זו לא שמיכה.‬
‫זה מצנח.‬
‫מעולם לא ראיתי אחד, אבל שמעתי סיפורים.‬
‫בזמנו,‬ ‫אנשים נהגו לקפוץ ממטוסים גבוה בשמיים‬
‫והמצנחים היו מאיטים את הנפילה שלהם.‬
‫אתם יודעים, כדי לשמור עליהם.‬
‫אתה עובד לי, נכון?‬ ‫-זה "עליי". ולא.‬
‫אנשים נהגו לעשות את זה לכיף.‬
‫בסדר.‬
‫אבל לפעמים‬ ‫אנשים גם עשו את זה כדי להרוג אנשים אחרים.‬
‫הם קראו לזה "מלחמה".‬
‫אתם בטח חושבים שאני טיפש,‬ ‫כי אם השמיכה הזאת הייתה כל כך קסומה‬
‫אז למה שהאדם הזה‬ ‫פשוט ישאיר אותה תלויה על עץ לנצח?‬
‫צודק.‬ ‫-תפסת אותנו.‬
‫ברצינות, חבר'ה.‬
‫לא מגניב.‬
‫תירגע, כמעט הגענו.‬
‫לאן את הולכת בכלל?‬
‫למקום כלשהו.‬
‫תגדירי "מקום כלשהו".‬
‫יש אנשים בדרום שמקבלים בני כלאיים.‬
‫אני לא אפסיק לעזור לבני כלאיים‬ ‫רק כי אני כבר לא בצבא.‬
‫מה איתך?‬ ‫-מה איתי?‬
‫אתה באמת מאמין‬ ‫שאימא שלו תהיה בחיים כשתגיעו…‬
‫היי, גאס.‬
‫אני רואה שם עץ תפוחי קרמל?‬
‫יש לו שמיעה מעולה.‬
‫טוב, הוא לא שומע אותנו. תקשיבי,‬
‫זה לא משנה במה אני מאמין.‬
‫הקטנצ'יק הזה מלא עד גדותיו בתקווה.‬
‫אין לי מושג מאיפה זה בא לו.‬
‫למה אתה עושה את זה בכלל?‬
‫עוזר לגאס.‬
‫יש לי סיבות.‬
‫טוב, למה שלא תגדיר את הסיבות האלה?‬
‫אני לא צריך להגדיר בשבילך כלום.‬
‫הגענו. אנחנו כאן.‬
‫סוף סוף.‬
‫עמק הצער.‬
‫לי זה נראה די שמח.‬
‫אנשים אומרים שקברו כאן את המתים‬ ‫אחרי הקריסה הגדולה.‬
‫הפרחים האלה צמחו מכל החולי.‬ ‫-הם יכולים לגרום לאנשים לחלות?‬
‫אף אחד לא מתקרב מספיק בשביל לגלות.‬
‫אז איך נעבור?‬
‫זה.‬
‫אין מצב.‬
‫אין מצב שבעולם.‬
‫מה? אתה מפחד?‬
‫לא, אני חכם.‬ ‫אין סיכוי שהדבר הזה יעמוד במשקל שלנו.‬
‫נראה לי שאתה מתכוון למשקל שלך.‬ ‫כנראה שגאס ואני נצטרך ללכת בלעדיך.‬
‫זו הייתה התוכנית שלך מההתחלה?‬ ‫-אני רק מנסה להגיע לרכבת.‬
‫חבר'ה?‬ ‫-רד ממני.‬
‫לא, את מתנהגת כאילו את קשוחה,‬
‫כאילו שזה לא השפיע עלייך‬ ‫כשהחברים שלך זרקו אותך.‬
‫לך לעזאזל.‬ ‫-חבר'ה!‬
‫אני די בטוח שאני שם.‬
‫אתה יודע, אלמלא אתה,‬ ‫לא הייתי כאן מלכתחילה.‬
‫אני יודעת שקשה לך להבין,‬
‫כי לא אכפת לך מאף אחד מלבד עצמך,‬
‫אבל הם היו המשפחה היחידה שהייתה לי,‬ ‫ואתה פשוט פוצצת הכול!‬
‫אוי, לא. גאס!‬
‫לא, ילד, חכה!‬
‫חזור הנה!‬ ‫-גאס, חכה לנו!‬
‫לא, גאס!‬ ‫-וואו! היי, ילד!‬
‫חכה, גאס.‬
‫זה רחוק מדי. חכה לנו, בסדר?‬
‫לא אם תמשיכו לריב.‬ ‫-גאס, תחזור לכאן!‬
‫אל תצעק עליו.‬ ‫להרים את הקול לא עוזר לשום דבר.‬
‫זה עוזר לי. גאס!‬
‫אם תעשה עוד צעד, אנחנו כבר לא צוות.‬
‫אני לא צוחק. חזור הנה!‬
‫לא!‬
‫הצילו, איש גדול!‬
‫היי, זה לא יחזיק אותך.‬ ‫-יש לך רעיון יותר טוב?‬
‫גאס!‬
‫שיט.‬
‫אל תעזוב.‬
‫אל תעזוב!‬
‫אל תזוז.‬
‫אנחנו איתך.‬
‫תחזיק מעמד.‬
‫רגע!‬
‫סוויט טות'!‬
‫גאס!‬
‫-גאס!‬
‫גאס!‬
‫-גאס!‬
‫גאס!‬
‫ובעוד יש כאלה שזמנם תם,‬
‫איימי וונדי ניצלו את העובדה‬ ‫שיש להן את כל הזמן שבעולם.‬
‫לקח להן שנים לגדל את מה שיהפוך להיות‬
‫הדבר החשוב ביותר עבור שתיהן…‬
‫השמורה.‬
‫אל תזוז, בובי.‬ ‫אנחנו כמעט מוכנים ללכת לחנות.‬
‫אל תזוז.‬
‫תודה.‬
‫חכה, בובי, תחזור!‬
‫לא התכוונתי.‬
‫בובי, תחזור!‬
‫הלו. יש שם מישהו?‬
‫אני מנסה להגיע לשמורה.‬
‫דבר.‬
‫תודה לאל. מצאנו בן כלאיים. תינוק פוסום.‬
‫אבל לא ברור לנו איך לטפל בזה.‬ ‫נתקלנו בעלון שלך.‬
‫את יכולה לעזור לנו, נכון?‬
‫אתן לך הוראות איפה להשאיר אותם.‬ ‫ואז נאסוף אותם.‬
‫את רוצה שנעזוב אותו? הוא תינוק.‬
‫נוכל לבוא אלייך.‬
‫אלה החוקים.‬
‫הדבר הזה לא ישרוד עוד הרבה זמן.‬
‫פשוט תגידי לי איפה את.‬
‫הוא זקוק לעזרה.‬
‫את יכולה לבטוח בי.‬
‫הלו?‬
‫אימא?‬
‫אנחנו מקבלים עוד תינוק?‬
‫מסוכן מדי.‬
‫איפה בובי?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫הוא כל הזמן חופר חורים בכל מקום.‬
‫הוא אפילו יוצא החוצה לפעמים.‬
‫ביקשתי ממנו. הוא עוזר לי עם פרויקט.‬
‫אבל לי אסור לצאת החוצה.‬
‫זה מה שבאמת מטריד אותך?‬
‫את יודעת שאת יכולה לשחק‬ ‫עם בני כלאיים אחרים.‬
‫הם שמחים בשלהם.‬
‫מה עם ג'וניור?‬
‫הוא כבר לא עוזב את העץ שלו.‬
‫הוא בחלקו ינשוף, מתוקה.‬
‫והנרי?‬
‫הוא לא יוצא מהקונכייה שלו.‬
‫הוא ביישן מדי.‬
‫בפעם האחרונה שבדקתי,‬
‫גם את היית בחלקך חיה, כן?‬
‫אבל לא כמו האחרים.‬
‫את עושה אותם גדולים מדי.‬
‫זה צריך להיראות יותר ככה.‬
‫בטוחה שאת לא כולך חזרזירה?‬
‫את בהחלט טובה בעבודה עם בוץ.‬
‫אז את לא חייתית כמו כל השאר.‬
‫זה בסדר.‬
‫לפעמים אני מרגישה שהלוואי שהייתי.‬
‫אני לא מרגישה ככה.‬
‫לא הייתי יכולה‬ ‫לנהל את המקום הזה בלעדייך, פיגטייל.‬
‫זה מפני שאת חכמה.‬
‫חכמה יותר מרוב בני האדם שהכרתי.‬
‫אבל אני גם לא בת אדם.‬
‫תודה לאל.‬
‫גם אני לא השתלבתי כשהייתי בגילך.‬
‫רק כשהגעתי לכאן,‬
‫ומצאתי אותך, אני סוף סוף…‬
‫למדתי פשוט להיות עצמי.‬
‫איך אני יכולה ללמוד את זה?‬
‫בכך שלא תחשבי שיש משהו לא בסדר איתך.‬
‫כי את מושלמת כמו שאת.‬
‫בובי, חזרת!‬
‫מה יש לך שם?‬
‫איפה מצאת את זה?‬
‫גדר.‬
‫הוא מצא את זה על הגדר.‬
‫הם מצאו אותנו.‬
‫כלב?‬
‫חכה לי.‬
‫לאן הולכים?‬
‫כלב, יותר לאט!‬
‫כלב! איפה אתה?‬
‫פאבה!‬
‫גאס!‬
‫גבהת כל כך!‬
‫רגע.‬
‫הנה, יותר טוב.‬
‫אתה נראה עייף.‬
‫עשיתי דרך ארוכה.‬
‫התגעגעתי אליך.‬
‫גם אני התגעגעתי אליך.‬
‫אני צריך לספר לך משהו.‬
‫ואתה תכעס.‬
‫טוב, בוא נראה, אבל אין לנו הרבה זמן.‬
‫הפרתי את הכלל שלך.‬
‫הכלל היחיד שאמרת לי לעולם לא להפר.‬
‫חציתי את הגדר.‬
‫כן.‬
‫אתה כועס?‬
‫ידעתי שתחצה את הגדר במוקדם או במאוחר.‬
‫באמת?‬
‫רק רציתי שתישאר כמו שזכרתי אותך.‬
‫אז עשיתי את הדבר הנכון?‬
‫אנחנו לא תמיד יודעים מה הדבר הנכון.‬ ‫זה חלק מלהתבגר.‬
‫אתה פשוט צריך להקשיב למה שיש פה.‬
‫אפילו כשזה קשה.‬
‫עוד לא סיפרתי לך את החלק הכי גרוע.‬ ‫-ספר לי.‬
‫יצאתי עם אחד מהאנשים שהזהרת אותי מפניהם.‬
‫בסדר.‬
‫אבל הוא לא באמת כזה נורא.‬
‫יש בו משהו טוב, אני חושב.‬
‫רק צריך לחפש אותו.‬
‫אז אתה לומד.‬
‫בני אדם הם יצורים מסובכים.‬
‫הוא ודוב לוקחים אותי למצוא את אימא.‬ ‫-יש גם דוב?‬
‫יופי.‬
‫הם חברים שלי.‬ ‫הם פשוט לא ממש טובים בלהסתדר ביחד.‬
‫תקשיב לי.‬
‫עכשיו כשיצאת מהגדר,‬ ‫אתה חייב להמשיך להתקדם. בסדר?‬
‫יש לך רכבת לתפוס.‬
‫אבל אני רוצה להישאר פה איתך.‬
‫אני יודע שאתה רוצה, חבר. אני יודע.‬ ‫אבל תראה,‬
‫יש לך דברים חשובים יותר לעשות.‬
‫כבר לא מדובר רק בי ובך.‬
‫יש עוד ילדים כמוך שם בחוץ. הם סומכים עליך.‬
‫אבל אתה חייב להיות אמיץ, בסדר?‬ ‫אפילו כשזה קשה.‬
‫בסדר?‬
‫אל תפחד.‬
‫בסדר. עכשיו, קדימה.‬
‫תן לי להראות לך.‬
‫אתה מוכן עכשיו, גאס.‬
‫רק תזכור מה אמרתי לך.‬
‫תראה אותי, פאבה.‬
‫אני רואה אותך.‬
‫ובקרוב גם העולם יראה אותך.‬
‫פאבה?‬
‫פאבה!‬
‫תחזור, אל תעזוב אותי!‬
‫אל תעזוב אותי, תחזור!‬
‫נעים מאוד, גאס.‬
‫הוא מגיע, אל תעצור.‬
‫אל תפחד, גאס. אתה מוכן עכשיו.‬
‫גאס!‬
‫אני לא מפחד.‬
‫גאס!‬ ‫-גאס!‬
‫אתה מוכן עכשיו, גאס.‬ ‫-סוויט טות'!‬
‫תזכור מה אמרתי לך.‬
‫זה תלוי בך, גאס. אל תוותר עכשיו.‬
‫תוציא אותי מהדבר הזה.‬
‫אני לא מפחד.‬
‫יכולת ללכת לאט יותר?‬
‫לא ראיתי אותך סוחבת אותו.‬ ‫-אני בקושי רואה משהו.‬
‫את רצית לחבוש את הקסדה.‬ ‫-אתה רצית את המצנח.‬
‫חבר'ה!‬ ‫-הוא התאים לי!‬
‫תעשו אגרוף.‬
‫עכשיו תנו כיף אגרופים.‬
‫עכשיו, בואו נזוז.‬
‫ובזמן שרשעות הזדחלה בעולם,‬
‫היו חלק שעדיין התקשו למצוא‬ ‫סוף-טוב-הכול-טוב.‬
‫אלוהים.‬ ‫-אתה נראה כאילו ראית רוח רפאים.‬
‫רק קצת קופצני בימים אלה, לצערי.‬
‫כן, אתה לא היחיד, שכן.‬
‫אלוהים, אדי. פשוט תשרוף את זה.‬
‫שים קצת שבבי עץ במקום.‬
‫אי אפשר לפתור כל בעיה עם אש, בוב.‬
‫יש דברים שצריך להתמודד איתם ישירות.‬
‫אפרופו, קח עוד כמה, בשביל ראני.‬
‫- ראית אותי? -‬
‫מה גורם לך לחשוב שהיא נעדרת?‬
‫אף אחד לא ראה אותה כבר שלושה ימים.‬
‫שלושה ימים?‬
‫היא גרה בבית ליד. לא שמת לב?‬
‫טוב, לא ראינו את ננסי מאז המסיבה של דאג,‬
‫אבל, טוב, לא בדיוק עקבנו.‬
‫אני בטוח שכשהיא תופיע‬ ‫יחמיא לה לראות שעשית את זה.‬
‫בוא נקווה.‬ ‫-כן.‬
‫מה שלום ראני, דרך אגב?‬
‫לא ראיתי אותה לאחרונה.‬
‫טוב, אתה יודע, מאז…‬
‫המסיבה של דאג,‬ ‫היא הייתה עסוקה בחיטוי כל הבית שלנו‬
‫כי יש לנו כזה…‬
‫שיש גרניט.‬
‫צריך להיכנס ממש לעומק עם כאלה.‬
‫תודה על הטיפ, בוב. אתה איש טוב.‬
‫אנחנו סומכים עליך, אתה יודע?‬
‫שתשמור עלינו בריאים, ערניים.‬
‫אם יש עוד גל של הדבר הזה בדרך,‬
‫נצטרך אותך, חבר.‬
‫היי.‬
‫אני לשירותך.‬ ‫-כנ"ל. נתראה.‬
‫- ראית אותי?‬ ‫ננסי נעדרת -‬
‫תבטיח לי שאם אני אי פעם איעדר,‬ ‫תבחר תמונה טובה יותר.‬
‫בקושי הצלחתי לשמור על קור רוח.‬
‫את יודעת? חשבתי שהוא יודע.‬ ‫-אדי, לא עשינו כלום.‬
‫בדיוק.‬
‫זה ממש כמו להרוג אותה.‬
‫אתה בעטת לננסי בחזה?‬
‫לא.‬ ‫-אני בעטתי לננסי בחזה?‬
‫לא.‬
‫בבקשה. אם אתה מחפש אשמים, תדבר עם טריקסי.‬
‫טוב, את צודקת. כמו תמיד.‬
‫את לא נראית לי טוב. ‬
‫את קודחת.‬
‫זה הכי הרבה זמן שעברת אי פעם בלי טיפול.‬
‫אל תדאג לי.‬
‫אני דואגת מספיק בשביל שנינו.‬ ‫-אני? מודאג?‬
‫אני מכירה אותך.‬
‫תענה.‬
‫כן.‬
‫שלום, ד"ר סינג. יש לך משלוח במרפאה.‬
‫אני כבר בא.‬
‫רוטב סודי.‬
‫הרוטב הסודי.‬
‫את תרגישי יותר טוב במהרה, אהובתי.‬
‫מיד אחזור.‬ ‫-בחייך, אני באה איתך.‬
‫אתה לא היחיד שרוצה צ'יפס.‬
‫מילקשייק תות.‬
‫סמנתה?‬
‫היא בטח עזבה מוקדם.‬
‫תבדקי את ההיא, אני אסתכל באלה.‬
‫בינגו.‬
‫כן.‬
‫טוב.‬
‫טוב, מוכנה? אחת, שתיים, שלוש.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫- בני הכלאיים אזלו -‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫אדי?‬
‫למה מים דולפים מהמקפיא?‬
‫אני אלך לבדוק. בואי. קדימה.‬
‫עדיין כאן.‬
‫אתה השארת את הדלת פתוחה?‬
‫לא, נעלתי אותה.‬
‫נראה לי.‬
‫סמנתה איננה.‬
‫מה אם היא ראתה?‬
‫אנחנו…‬
‫צריכים לעזוב.‬ ‫-כן.‬
‫הנה הם!‬
‫היי. וואו. היי.‬
‫וואו! שלום לכולם.‬
‫פספסנו את התזכיר לפגישת משמר השכונה?‬
‫- רוקברידג'‬ ‫אבטחה -‬
‫אכפת לך להגיד לנו מה יש במקפיא, אדי?‬
‫שיקרת לי מקודם.‬
‫ידעת בדיוק איפה ננסי.‬
‫כי הרגת אותה.‬
‫סליחה, בוב.‬
‫ואני מצטער שכולכם הייתם צריכים לגלות ככה.‬
‫היא הייתה חולה.‬
‫ובכן, למה לא סיפרת לנו פשוט?‬
‫השכונה הזאת בנויה על אמון.‬
‫לא.‬
‫השכונה הזאת בנויה על צביעות.‬
‫כמה שכנים מחקנו ביחד, בשם הנגיף הזה?‬
‫כמה דלק יידרש כדי לשכוח שהמצב לא נורמלי?‬
‫והוא לעולם לא יהיה.‬
‫התיישבנו כאן בחיפוש אחר אכפתיות,‬
‫וכל מה שמצאנו‬
‫זה ברברים עם תסרוקות מוצלחות יותר. ‬
‫אוי, חרא.‬
‫תירגעו. היא לא מדבקת. רק תירגע…‬
‫תעזבו אותה!‬
‫היא לא עשתה שום דבר! תתרחקו!‬
‫עזבו אותה!‬
‫- חזרו שוב בקרוב. -‬
‫אכן, יש רגעים בחיים שבהם הזמן אדיב כלפינו,‬
‫כשאנחנו זוכים לעוד שנייה, לעוד דקה,‬
‫לעוד רגע עם אהובינו.‬
‫ולפעמים זה כמו שאמרתי.‬
‫הזמן משיג אותנו.‬
‫"היש לשכוח מכרים ותיקים‬
‫ולעולם לא להיזכר?‬
‫היש לשכוח מכרים ותיקים‬
‫וזמנים עברו?"‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫אלוהים.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא.‬
‫אנחנו כאן. יחד.‬
‫זו הייתה אשמתי.‬
‫מה?‬
‫הבאתי אותו אלייך הביתה מלכתחילה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫כשהכול התחיל. בעבודה בבית החולים. הייתי…‬
‫הייתי אמור להגן עלייך, וחשפתי אותך אליו.‬
‫אדי, זה היה הבן של הג'ונסונים‬ ‫במסיבת הבריכה.‬
‫הוא כל הזמן התעטש עליי.‬
‫אתה לא זוכר?‬
‫חשבתי…‬ ‫-זה מעולם לא היית אתה, אהובי.‬
‫זה מעולם לא היית אתה.‬
‫בואי הנה.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫"היש לשכוח מכרים ותיקים‬
‫וזמנים עברו?"‬
‫עליכם לעזוב ברגע זה.‬
‫נירה בכל מי שיישאר.‬
‫צאו מכאן עכשיו!‬
‫יהיה המקרה אשר יהיה,‬
‫לזמן בהחלט יש דרך מצחיקה לחבר את הכול ב…‬
‫טוב, בזמן הנכון.‬
‫ד"ר סינג, אני מבין?‬
‫בית מקסים.‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬