‎Aceasta este o poveste…
‎Povestea unui băiat deosebit…
‎care s-a trezit la capătul lumii.
‎PARCUL NAȚIONAL YELLOWSTONE
‎Dar povestea nu începe aici.
‎Trebuie să ne întoarcem…
‎înainte de Marea Prăbușire.
‎- Nu uita… ‎- Curcanul, știu.
‎Fiindcă este și povestea unui doctor
‎care ducea o viață normală.
‎Deci pe crocodilul tău îl cheamă „Croc”.
‎E un nume grozav.
‎Te punem pe picioare imediat, ‎să te poți bucura de vremea de afară.
‎Al treilea cel mai bun doctor de aici, nu?
‎O să vă luăm temperatura.
‎Spuneți-mi despre simptome, când ați…
‎Bine.
‎Începem cu căpitanul echipei Guardians.
‎-‎ Fir-ar! ‎- Tommy Jepperd.
‎- Ai uitat, nu? ‎- Cumpăr mâine.
‎- Te iubesc. Pa! ‎- Pa!
‎O acadea…
‎Ne vedem mai târziu.
‎Dar Maladia nu avea nimic normal.
‎Haideți!
‎Iar viața nu avea să mai fie la fel.
‎- Cât i-a luat să ajungă în starea asta? ‎- Trei zile.
‎Izolați camera.
‎Estimăm cifre nemaivăzute ‎de la Marea Ciumă încoace.
‎Tulpina H5G9 este cel mai mortal virus ‎din vremurile noastre.
‎Este aici și acum.
‎Dacă nu vă rugați, e timpul să începeți.
‎Cât timp doctorul înfrunta ‎ororile din oraș…
‎un tată evada în sălbăticie…
‎să lase lumea în urmă.
‎Rani?
‎IMUNOLOGIE ‎MICROBIOLOGIE
‎FEBRA DENGA
‎Rani?
‎Rani!
‎Rani?
‎Haide! Mergem la mașină.
‎Oricine pleacă…
‎Nu!
‎Oprește-te!
‎Va fi bine. Ține-mă de mână. Te iubesc!
‎Doamne!
‎Interdicția de circulație e în vigoare.
‎La o parte!
‎Mișcați!
‎La o parte!
‎Mișcă!
‎Ești bine.
‎Bine. Ești bine.
‎Doamne!
‎Dar acesta nu a fost ‎sfârșitul poveștii lor.
‎Scuze, sunteți doctor?
‎- Da. ‎- Am nevoie să mă ajutați.
‎A început de dimineață.
‎În timp ce lumea se prăbușea în haos,
‎avea loc un alt eveniment.
‎Unul extraordinar.
‎Nimeni nu știa ce venise înainte.
‎Hibrizii sau virusul.
‎Dar întrebarea aceasta avea să devină ‎cel mai mai mister al erei noastre.
‎Aceasta este o poveste ‎despre un băiat deosebit….
‎pe nume Gus.
‎Unele povești încep cu începutul.
‎A noastră începe aici.
‎Ce…
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Sunt numiți „hibrizi”, o combinație ‎inexplicabilă între oameni și animale.
‎- Animale… ‎- Dar oameni.
‎Virusul sau hibrizii la origini?
‎E cel mai mare mister ‎al secolului al XXI-lea.
‎Biologii caută legături ‎între hibrizi și virusul H5G9.
‎Părinții luptă contra legii ‎care cere teste pe copiii hibrizi.
‎Rămâi acolo!‎ ‎Mă întorc imediat.
‎Da!
‎PARCUL NAȚIONAL YELLOWSTONE ‎VÂNATUL INTERZIS DIN ACEST PUNCT
‎IEPURELE DE CATIFEA ‎DE TATA
‎Pubba.
‎Ce?
‎Ce ai spus? „Pubba”?
‎Tu ești Gus, eu sunt Pubba.
‎La mulți ani! Deschide!
‎- Să vedem ce e. Ce crezi? ‎- Cărți.
‎Da. Ia să vedem!
‎Așteaptă!
‎- O să sperii peștii. ‎- Ba nu.
‎- Dacă aud un mormăit… ‎- Mă feresc.
‎- Dacă aud o voce… ‎- Fug.
‎- Dacă văd un om? ‎- Mă ascund.
‎Te prinzi tu! Așa. Încearcă din nou.
‎- Nu! ‎- Hai!
‎- Știi că oamenii au sânge? ‎- Da.
‎Copacii au sevă.
‎Ai grijă, e fierbinte.
‎Bine… O să facă zgomot mare. ‎Acoperă-ți urechile!
‎E o pasăre foarte mare.
‎Gata, e în regulă.
‎Oricât ar fi încercat tatăl ‎să se ferească de relele lumii…
‎lumea de afară avea un mod ‎de a se insinua.
‎REZERVAȚIA - UN LOC SIGUR PENTRU HIBRIZI
‎Bine. De acum, nu mai facem focul ziua.
‎E prea periculos.
‎Da! Am lucrat mult la asta.
‎- Un câine! ‎- Da.
‎- Cum îi spui? ‎- O să-i spun…
‎- „Câine.” ‎- E un nume perfect pentru un câine.
‎„Vai, scumpule!
‎- Cred că vrei să-ți vezi mama. ‎- Da, eu…”
‎Pubba!
‎- Pubba! ‎- Sunt aici. Vino-ncoace!
‎E doar Mama Natură. Curăță lumea.
‎Putem trăi pe o plută pe râu, ca Huck?
‎Nu sunt râuri între garduri, știi asta.
‎Dar afară?
‎Ți-am spus că nu putem ieși.
‎- De ce? ‎- Fiindcă așa am zis eu.
‎Ai spus că-mi zici când mai cresc.
‎Știu ce am spus.
‎Deci?
‎Ce?
‎Am șapte ani. Deci?
‎Odată ca niciodată, ‎oamenii răi conduceau lumea.
‎Făceau ce voiau, exploatând planeta.
‎Ca acele furnici.
‎Erau creaturi lacome.
‎Autodistructive.
‎Își vedeau doar interesul.
‎Natura a îmbolnăvit pe toată lumea ‎și a eliminat cât de mulți a putut.
‎Apoi s-a petrecut un miracol.
‎Soiul tău.
‎V-au spus „hibrizi”.
‎Nimeni nu știe de unde și cum ați apărut.
‎Dar oamenii rămași se temeau de voi.
‎Erau mai răi, mai furioși.
‎Nu v-au plăcut fiindcă sunteți diferiți.
‎Așa că Natura a dat foc restului lumii.
‎Iar acum arde neîncetat.
‎Dar au rămas oameni răi, Gus.
‎În așteptare, printre flăcări.
‎Datoria mea e să-i țin la distanță.
‎Datoria ta e să duci o viață împlinită,
‎să fii fericit și bun.
‎Am văzut-o azi.
‎- Pe cine? ‎- Pe mama.
‎Era frumoasă, dar nu avea coarne ca mine.
‎Nu era mama ta, Gus.
‎De unde știi?
‎Mama ta nu mai e, Gus.
‎Așa știu.
‎În seara aceea, tatăl a decis ‎că unele dintre întrebările băiatului…
‎cereau răspunsuri prea grele.
‎La mulți ani!
‎Măiculiță!
‎- Ce e? ‎- O să-ți dai tu seama.
‎Cadoul a fost o greșeală?
‎Mamă…
‎Mormăit.
‎Mă feresc.
‎Ce ți-am spus eu?
‎Ce ți-am spus?
‎Te-ar fi putut vedea cineva!
‎Am auzit ceva.
‎- Ce ți-am spus? ‎- Credeam că e ea!
‎Ți-am spus că nu mai e!
‎E vina mea că nu te temi. ‎Credeam că pot avea încredere în tine.
‎- Poți! ‎- Trebuie să avem încredere reciprocă!
‎Eu nu am încredere în tine. ‎Mă crezi prea mic să-mi spui totul.
‎Ești prea mic, Gus.
‎Tocmai ai demonstrat asta.
‎Sarah!
‎Mă auzi?
‎Nu…
‎Sarah!
‎Sarah?
‎Nu te apropia!
‎Bună ziua!
‎Poți să lași arma jos?
‎E mai bine așa.
‎Caut pe cineva.
‎Nu e aici. Caută altundeva!
‎De când ești aici?
‎Știu cum pare, ‎dar jur că nu știam că ai tabăra aici.
‎Cine a zis că am o tabără?
‎Sora mea a venit în munții ăștia
‎acum o săptămână și jumătate.
‎- E doar o femeie neînarmată. ‎- Nu mișca!
‎- Vreau să știu dacă a trecut pe aici. ‎- Nu a venit pe aici.
‎Întoarce-te la drum ‎înainte să se întunece!
‎Drumul e ultimul loc unde vrei să te afli.
‎N-ai ieșit prea mult în ultima vreme.
‎Cum e acolo?
‎E nasol.
‎Fără reguli, fără legi.
‎Odată ce a căzut internetul, s-a terminat.
‎Sunt doar triburi de oameni speriați.
‎Se luptă pe resturi.
‎Și Maladia?
‎A încetinit, dar încă e prezentă.
‎- Oamenii cred că hibrizii sunt cauza. ‎- Poate e invers.
‎Poate. Oricum ar fi, ‎nu am rămas prea mulți.
‎Dacă ești aici singur,
‎izolat și toate astea…
‎probabil nu ești într-o companie.
‎Nu?
‎Într-o companie?
‎Ești singur.
‎Am locuit aici singur
‎timp de nouă ani, ‎17 săptămâni și trei zile!
‎Unde te-ai dus?
‎Întoarce-te!
‎Ne-a însemnat.
‎- Gus, intră aici! ‎- Nu vreau.
‎Intră în ascunziș!
‎- E o gaură. ‎- Nu e o gaură.
‎Știi cum se ascund vulpile în vizuini ‎în timpul zilei?
‎- Ce e Maladia? ‎- E…
‎o chestie de adulți.
‎- De ce ai zis că ești singur? ‎- Ca să te protejez.
‎Uneori e-n regulă să ascunzi adevărul ‎ca să ajuți pe cineva iubit.
‎Ai înțeles?
‎Mi-e frică.
‎Știu, dar îți fac o promisiune.
‎Dacă te ascunzi acolo și stai tăcut,
‎mă întorc până la apus.
‎Poți să-ți iei siropul.
‎- Ai reținut ce am zis? ‎- Că poți minți?
‎Asta ai reținut?
‎Am spus să nu ieși până nu mă auzi.
‎Te iubesc, Gus.
‎Nu ești prea mic.
‎Fii băiat mare pentru mine!
‎Mamă.
‎Nu!
‎Pubba!
‎Pubba, ce ți-a luat atât?
‎Am auzit un țipăt.
‎Știu.
‎Nu mi-a plăcut.
‎Dar ești în siguranță.
‎Ești în siguranță acum.
‎Nu-ți va face rău.
‎Pubba! Trezește-te!
‎Pubba!
‎Pubba?
‎Pubba, trezește-te!
‎Am procedat corect.
‎Ce băiat bun!
‎Ai făcut ce trebuia.
‎Tu ai făcut asta?
‎Mama ta…
‎era ca mine, Gus.
‎Era mai bună decât mine.
‎Ar fi foarte mândră de tine.
‎Erai bucuria ei. Erai viața ei.
‎Întotdeauna vei fi.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Viața.
‎Am fost despărțiți.
‎Așa că te-am adus aici.
‎Cum o chema?
‎Birdie.
‎Da. Numele ei era Birdie.
‎Când te faci bine, o putem căuta.
‎Dacă aud un mormăit…
‎Mă feresc.
‎- Dacă aud o voce… ‎- Fug.
‎- Dacă văd un om… ‎- Mă ascund.
‎Ce nu facem?
‎- Nu trecem de gard. ‎- Niciodată.
‎- În veci. ‎- Promite-mi, Gus.
‎Jur pe roșu.
‎Ascultă la mine! ‎Sunt cel mai norocos tată din lume.
‎Știi de ce?
‎Fiindcă am petrecut ultimii nouă ani
‎cu un băiat foarte special.
‎Tu. Într-o lume pe care ne-am construit-o.
‎Mai mult nici nu mi-aș putea dori.
‎Sunt obosit. Dar știi ce m-ar putea trezi?
‎Micul dejun. Îl faci tu?
‎Dar tu faci micul dejun.
‎Și tu mă urmărești, deci știi cum se face.
‎Cu ce începem?
‎O farfurie.
‎Ce mâncare?
‎- Ouă. ‎- Da. Vezi?
‎Apoi îmi mai povestești?
‎Da. O să-ți povestesc.
‎Totul.
‎Salut, rațe!
‎Pubba!
‎Am reușit! Am traversat…
‎Pubba?
‎În a zecea sa iarnă…
‎băiatul devenise bărbatul casei.
‎Muncea din greu și se juca și mai tare.
‎Coarnele îi creșteau…
‎și la fel și imaginația.
‎Să fi văzut! Era plin de oameni răi!
‎Credeam că o să mă răpească, ‎dar Câine i-a speriat rău.
‎Nu-i așa, Câine?
‎Uneori, un băiat nu are decât imaginația.
‎Iepure, tu păzești grădina.
‎Capră, ține păsările departe de mazăre! ‎Nu o mai putem pierde.
‎Eu și Câine aducem siropul și apa.
‎Nu uitați, nu treceți de gard!
‎Mergeți!
‎Da!
‎Nu!
‎Ce buruieni tâmpite!
‎Nevăstuică tâmpită!
‎Capră tâmpită!
‎Tu!
‎Îmi pare rău!
‎CASĂ - LAC ‎CAUTĂ AICI
‎Pubba.
‎VĂ VOM OFERI MEDICAMENTE, ‎APĂ, ADĂPOST ȘI SIGURANȚĂ
‎REZERVAȚIA ‎UN LOC SIGUR PENTRU HIBRIZI
‎Colorado.
‎AVENTURILE LUI HUCKLEBERRY FINN
‎PLUTA MEA
‎Vin la tine, Birdie.
‎Ascunde-te. Dacă văd un om, mă ascund.
‎Dacă văd un om, mă ascund.
‎- Hai, amice! ‎- Dacă văd un om, mă ascund.
‎Te-am văzut.
‎Arată-te! Îți plac dulciurile?
‎Scoate căpșorul…
‎și-ți trag fix între ochi.
‎Haide!
‎L-am prins!
‎- Ți-am zis! ‎- L-am prins!
‎Ce ți-am spus eu?
‎- N-am mai văzut niciunul ca un cerb. ‎- Nici eu.
‎Are și cămașă.
‎Da. Nu pare mai mare ca ceilalți?
‎Da. Și mai în vârstă.
‎Te gândești la același lucru?
‎- Îl ducem la laborator? ‎- Nu. Îl ducem în est.
‎Ăsta e deosebit.
‎- Da. ‎- Da.
‎Dați-mi drumul!
‎- Ai auzit? ‎- A vorbit.
‎Ești al meu.
‎Salut!
‎Îl putem împărți.
‎Nu…
‎Bine…
‎E al tău.
‎Știi cât valorează coarnele tale ‎pentru un braconier?
‎Ai trei ramificații.
‎Potul cel mare.
‎Credeam că am văzut ‎toate tipurile de hibrizi.
‎Dar nu și un băiat-cerb.
‎Ai uitat asta.
‎Vino încoace!
‎Lasă-mă!
‎Ce dracu'?
‎- Vorbește! ‎- Stai pe loc!
‎Vorbești?
‎Rahat! Cine te-a învățat?
‎Tata. O să se întoarcă imediat, ‎deci dispari!
‎E mai mare ca tine.
‎Nu există oameni mai mari ca mine.
‎- E mama ta? ‎- Las-o jos! Nu vorbesc cu oameni răi!
‎Cei doi din pădure erau răi.
‎Majoritatea sunt așa.
‎Ușurel!
‎Nu!
‎Fără „bum”!
‎Nu ar trebui să faci focul ziua, micuțule.
‎Tatăl tău nu te-a învățat?
‎- Am văzut fumul de la zeci de kilometri. ‎- Pleacă!
‎De când ești aici?
‎Întoarce-te în flăcările de unde vii!
‎Fir-ar!
‎Ce a fost acel „bum”?
‎Se numește „pușcă”.
‎Face oamenii să dispară.
‎Ce vrei?
‎Mă gândeam să te predau.
‎Dar nu o s-o fac.
‎Sunt un ticălos, dar până și eu am limite.
‎Marș!
‎Pune-i la loc! Nu-ți aparțin!
‎Dacă-ți plac dulciurile, ‎ar trebui să plantezi sfeclă.
‎Să schimbi glucidele.
‎O să le țină departe de mazăre.
‎Ții sperietoarea înăuntru. ‎Adu-o afară și schimbă-i poziția uneori.
‎Păsările nu-s proaste.
‎Schimbă și recolta. ‎Mazărea consumă tot azotul.
‎În câțiva ani va distruge solul.
‎Tatăl tău are o prelată sau așa ceva?
‎Cum au murit ai tăi?
‎Au luat Maladia?
‎Ți-am spus, Pubba se va întoarce ‎și o să te gonească.
‎- Ți-a dat vreun nume? ‎- Ți-am zis să pleci.
‎Da…
‎Ține-te tare, Zăhărel.
‎Dar nu uita, braconierii buni nu ratează.
‎- Unde e Colorado? ‎- Nu e aproape.
‎Încotro?
‎Rămâi aici, micuțule!
‎Oamenii de acolo vânează copii ca tine.
‎Nu le face misiunea ușoară!
‎Nu există copii ca mine. ‎Doar eu am rămas.
‎Asta ți-a spus?
‎Sunt și alții.
‎Afară.
‎Ce e în Colorado?
‎Nimic.
‎Rezervația?
‎Mama mea.
‎Dacă te duci acolo singur, ‎o să-ți pună țeasta în par până a doua zi.
‎Rămas-bun, Zăhărel!
‎Dacă s-a înșelat?
‎Băiatul a încălcat ‎regulile tatălui său progresiv…
‎apoi pe toate deodată.
‎Unele povești încep cu începutul.
‎Povestea lui Gus începe aici.
‎Bărbat Mare!
‎Ia-mă cu tine!