Ovo je priča…
O veoma posebnom dječaku.
Koji se našao na kraju svijeta.
NACIONALNI PARK YELLOWSTONE
Ali naša priča ne počinje ovdje.
Moramo se vratiti.
U doba prije Velikoga kraha.
-Ne zaboravi… -Puricu, znam.
Jer to je i priča o liječniku.
Sretno je živio običnim životom.
Dakle, krokodil se zove Kroki?
Baš dobro ime za krokodila.
Brzo ćemo završiti.
Da možeš opet uživati u ovom divnom vremenu.
Ovo je treća najbolja doktorica. Šala.
Izmjerit ćemo vam temperaturu.
Recite mi kakve simptome imate.
Dobro.
Upoznajmo obranu Guardiansa. Prvo kapetana.
-Kvragu! -Tommy Jepperd.
Zaboravio si?
Sutra ću.
-Volim te, zdravo! -Zdravo.
Vidimo se.
Ali Bolest ni po čemu nije bila obična.
Izvolite.
I život više nikad nije bio običan.
Kako dugo to traje?
Prije tri dana je bila zdrava.
Zapečatite prostoriju.
Predviđamo broj zaraženih kao iz doba kuge.
Soj H5G9 službeno je proglašen najubojitijim virusom novoga doba.
Ovdje je, među nama.
Ako se ne molite, sada biste mogli početi.
No dok se liječnik suočavao s užasima u gradu,
jedan je otac bježao u divljinu.
Htio je svijet ostaviti za sobom.
Rani?
Rani?!
Rani!
Rani?
Dođi, idemo u auto.
Svi koji žele otići…
Ne!
Stanite, vratite se!
Sve će biti dobro. Primi me za ruku. Volim te!
Volim te.
Ajme…
Na snagu je stupio policijski sat.
Hej!
Sklonite se!
Mjesta!
Maknite se!
Brzo.
Sve će biti dobro.
Dobro je. Sve će biti dobro.
Bože mili!
Ali to, to nije bio kraj njihove priče.
Oprostite, jeste li vi doktor?
Jesam.
Mislim da trebam vašu pomoć.
Jutros je počelo.
Vidite, dok je svijet tonuo u kaos,
događalo se još nešto.
Nešto upravo nevjerojatno.
Nitko ne zna što je čemu prethodilo.
Hibridi virusu ili virus hibridima.
No to će pitanje postati najveća zagonetka našega doba.
Ovo je priča o veoma posebnom dječaku.
Taj se dječak zove Gus.
Neke priče počinju na početku.
Naša počinje ovdje.
Ma što…
ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
Nazivaju ih hibridima.
Neobjašnjivo se rađaju ljudsko-životinjska djeca…
-I životinje su… -I ljudi.
Je li prvo nastao virus ili hibridi?
To je najveća zagonetka 21. stoljeća.
Biolozi još pokušavaju povezati
hibride i virus H5G9.
Roditelji se protive novom zakonu o obaveznom testiranju.
Pričekaj tu.
Odmah ću doći.
To!
GRANICA NACIONALNOG PARKA
PLIŠANI ZEKO NAPISAO OTAC
Dada.
Što?
Što si rekao?
Dada?
Ti Gus, ja Dada.
Sretan rođendan! Dobro, otvori.
Da vidimo što je. Što misliš?
Knjige.
Da! Da vidimo.
Čekaj…
-Prestrašit ćeš ribe. -Neću.
-Ako čujem režanje… -Spuštam se na tlo!
Ako čujem glas…
Bježim.
Ako vidim čovjeka?
Sakrijem se.
Svladat ćeš ti to.
Dobro. Pokušaj ponovno.
-Ne! -Napad!
-Ljudi imaju krv. -Aha.
A drvo ima sok.
Pazi, bit će vruće.
Dobro. Ovo će za tebe biti glasno. Pokrij uši.
To je ptica.
Golema. Dobro?
Ne boj se.
Koliko god da se otac trudio zaštititi ih od svijeta…
Svijet je nekako uspijevao dopirati do njih.
REZERVAT - UTOČIŠTE ZA HIBRIDE OVDJE STE ZBRINUTI
Dobro…
Od sada danju više ne palimo vatru.
Preopasno je.
Jako sam se namučio oko toga.
-Pas! -Da, pas.
Kako ćeš ga nazvati?
Nazvat ću ga…
Pas.
Da, baš savršeno ime za psa. Aha.
„Ma, srce!
Želiš vidjeti majku?
Da…“
Dada!
Hej, evo me.
Sve je u redu.
To samo majka priroda pere svijet, Gus.
Možemo li živjeti na splavi na rijeci? Kao Huck?
Znaš da unutar ograde nema rijeka.
A izvan?
Ali znaš da ne smijemo izvan ograde.
Zašto ne?
Zato što ja tako kažem.
Rekao si da ću doznati kad narastem.
Znam što sam rekao.
Onda?
Što?
Imam sedam godina. Onda?
Jednom davno
zli su ljudi vladali Zemljom.
Činili su što god su htjeli, iskorištavali planet.
Baš kao ti mravi.
Bili su pohlepni.
Autodestruktivni.
Mislili su samo na sebe.
Zato im je priroda dala bolest.
I pobila što je više ljudi mogla.
A onda se dogodilo čudo.
Tvoja vrsta.
Zvali su ih hibridima.
Nitko ne zna kako ste nastali.
No preostali su vas se ljudi bojali.
Sada su bili još više zli, još bjesniji.
Niste im se sviđali jer ste drukčiji.
Zato je priroda ostatak svijeta zapalila.
I on sada zauvijek gori.
No još ima zlih ljudi.
Čekaju u plamenu.
Ja se trebam pobrinuti da ne uđu ovamo.
A ti trebaš
živjeti ispunjenim životom.
Trebaš biti sretan. I dobar prema drugima.
Danas sam je vidio.
Koga?
Mamu.
Bila je lijepa, ali nije imala paroške kao ja.
To nije bila tvoja majka.
Kako znaš?
Zato što je tvoja majka otišla, Gus.
Tako znam.
Te je noći otac zaključio da su neka dječakova pitanja…
Jednostavno preteška.
Sretan rođendan!
Što je to?
Već ćeš otkriti.
Jesam li ti to trebao dati?
Mama.
Režanje.
Na tlo.
Što sam ti rekao?!
Što sam rekao?!
Što sam rekao?
Netko te mogao vidjeti!
Čuo sam nešto!
-Rekao sam ti! -Mislio sam da je ona!
Rekao sam ti, ona je otišla!
Zbog mene se ne bojiš. Mislio sam da ti mogu vjerovati.
I možeš!
Moramo vjerovati jedan drugomu!
Ja tebi ne vjerujem. Ne kažeš mi sve, misliš da sam mali!
Da, premalen si.
I upravo si to dokazao.
Sarah?
Hej!
Ne…
Sarah!
Sarah?
Sarah!
Hej, ne prilazi bliže!
Dobar dan.
Biste li spustili pušku?
Radije ne bih.
Samo nekoga tražim.
Ovdje nije.
Traži negdje drugdje.
Otkad ste ovdje?
Znam što mislite. Vjerujte,
nisam znao da ovdje živite.
Tko kaže da ovdje živim?
Moja sestra je otišla na ovu planinu.
Prije tjedan i pol.
-Za nenaoružanu ženu je opasno. -Stani.
Zanima me je li prošla.
Ovuda nije prošla.
Vrati se na cestu dok nije pao mrak.
Cesta je najgori izbor, prijatelju.
Niste dugo bili među ljudima, je li?
Kako živite?
Užasno.
Nema pravila, nema zakona.
Kad je nestao internet, nastalo je rasulo.
Ljudi žive u skupinama, uplašeni.
Sukobljavaju se.
A Bolest?
Sporije se širi.
Ali još nije nestala.
-Ljudi misle da su hibridi uzrok. -Možda su posljedica.
Možda.
Bilo kako bilo, malo nas je ostalo.
Zato, ako ste ovdje sami,
izolirani i sve to…
Vjerojatno ste kao prst?
Jeste li?
Kao prst?
Sami kao prst.
Živim ovdje sasvim sam
već devet godina i 17 tjedana i…
Tri dana!
Hej!
Hej, kamo si nestao?!
Ne prilazi bliže!
Hej!
Otkrio nas je.
-Gus, sine, ulazi. -Ne želim.
Ulazi u skrovište, kažem.
-To je rupa. -Nije rupa.
Znaš kako se lisice danju skrivaju u kućici pod zemljom?
Što je Bolest?
To je…
Tema za odrasle.
Zašto si rekao da živiš sam?
Da te zaštitim.
Kojiput smijemo reći neistinu ako to pomaže nekomu koga volimo.
Razumiješ?
Bojim se.
Znam. Ali vjeruj mi.
Sakrij se i budi tiho. Vratit ću se prije nego što Sunce ode spavati.
Možeš uzeti sirup.
I misli na upute.
Da se smije lagati?
To si zapamtio?
Ne. Ne izlaziš dok se ne javim.
Volim te, Gus.
I nisi premalen.
Ostani velik, molim te.
Mama.
Ne!
Dada. Dada!
Dada, gdje si tako dugo?
Čuo sam viku.
Znam.
Nije mi se svidjelo.
Ali nisi u opasnosti.
Više nisi.
Ne može ti ništa.
Dada!
Probudi se. Dada!
Dada?
Dada!
Probudi se, Dada!
Morao sam to učiniti. Morao sam.
Dobar si ti dečko.
Morao si to učiniti. Morao si.
Tvoje djelo?
Tvoja majka…
Bila je slična meni, Gus.
Bolja od mene.
Jako bi se ponosila tobom.
Ti si bio njezina radost.
Njezin život.
I uvijek ćeš to biti.
Što se dogodilo?
Život.
Razdvojili smo se.
Doveo sam te ovamo.
Kako se zvala?
Mila.
Da, zvala se Mila.
Potražit ćemo je kad se oporaviš.
Ako čujem režanje…
Spuštam se na tlo.
Ako čujem glas…
Bježim.
Ako vidim čovjeka…
-Sakrijem se. -Dobro.
Što ne smijemo?
-Ići izvan ograde. -Nikada.
-Baš nikada. -Dobro. Obećaj mi.
Časna riječ.
Hej.
Najsretniji sam tata na svijetu.
Znaš zašto?
Zato što već devet godina
živim sa zbilja posebnim dječakom.
S tobom.
U svijetu koji smo zajedno stvorili.
Ništa mi se bolje nije moglo dogoditi.
Umoran sam.
Znaš što bi me razbudilo?
Doručak. Bi li nam ga pripremio?
Ali ti radiš doručak.
A ti me gledaš. Sigurno sada već znaš.
Što ide prvo?
Tanjur.
Koja hrana?
Jaja.
Eto. Vidiš?
Onda ćeš mi reći još nešto?
Hoću.
Reći ću ti.
Sve ću ti reći.
Zdravo, patkice!
Dada!
Uspio sam!
Preskočio sam…
Dada?
Kad je deseti put dočekao zimu,
dječak je bio glava kuće.
Radio je sve teže poslove
i igrao žešće igre.
Zajedno s rogovima…
Bujala mu je i mašta.
Da si nas vidio! Hrpa zlikovaca!
Mislio sam da smo Pas i ja nadrapali, ali Pas ih je dobro naprašio.
Ha, Pas?
Katkad je mašta još jedino što mu je preostalo.
Zec, ti si zadužen za vrt.
Kozo. Ptice ne smiju u grašak.
Već su ga pobrstile.
Ja i Pas ćemo sirup i vodu.
I zapamtite.
Ne idite izvan ograde.
Pokret!
To!
Ne!
Glupi korov!
Glupa lasica!
Tupa koza!
I ti!
Oprosti, žao mi je!
Dada.
KUĆA - JEZERCE TRAŽI TU
REZERVAT - UTOČIŠTE ZA HIBRIDE OVDJE STE ZBRINUTI
Kolorado.
PUSTOLOVINE HUCKLEBERRYJA FINNA
MOJA SPLAV
Dolazim ti, Mila.
Sakrij se. Ako vidim čovjeka, sakrijem se.
Ako vidim čovjeka, sakrijem se.
-Dođi, maleni. -Sakrijem se.
Vidio sam te.
Pokaži se. Sviđa ti se čokoladica?
Pomoli glavicu.
I dobit ćeš u čelo.
Dođi.
Imam ga! Vidi ga!
-Rekao sam ti! -Imam ga!
Što sam ti rekao?
-Nisam još vidio jelenka. -Ni ja.
O, ima i košuljicu i sve.
Nije li veći od drugih?
Da, i stariji je.
Misliš li isto što i ja?
Vodimo ga u labos?
Ne, ne.
Na istok.
Ovaj je previše poseban.
-Da. -Može.
Pusti me!
Jesi čuo?
Govori.
Sad si moj.
Pozdrav.
Možemo se udružiti.
Nemoj.
Dobro. Hej!
Samo izvoli.
Znaš koliko tvoji rogovi vrijede na tržištu?
Izbrojio sam tri paroška.
Pravo blago.
Mislio sam da sam vidio sve vrste mutanata polutana koje postoje.
Jelenskog još nisam vidio.
Ovo si zaboravio.
Dođi ovamo.
Pusti me na miru!
Molim?
-Govoriš. -Pusti me.
Znaš govoriti?
Svašta.
Tko te naučio?
Dada. I brzo će doći, zato ti je bolje da nestaneš.
Veći je od tebe.
Nema većih od mene.
Tvoja stara?
Pusti to! Sa zlikovcima ne razgovaram!
Ona dvojica su bili zli.
Uglavnom su zli.
Lijepo uzmi.
Ne!
Samo ne bum.
Ne bi smio danju paliti vatru, maleni.
Tata te to nije naučio?
Dim se vidio 30 km odavde.
Odlazi, kažem!
Kako dugo si ovdje?
Vrati se u svoj plamen!
Kvragu.
Što je bio onaj bum?
To se zove puška.
Ljudi od toga nestanu.
Što hoćeš?
Htio sam te predati njima.
Ali neću.
Gad sam.
Ali i ja imam granice.
Šic!
Hej, vrati to! Nije tvoje!
Ako tako voliš slatkiše, zasadi ciklu.
Da dobivaš razne šećere.
To bi trebalo zaštititi grašak.
Unutra imaš strašilo. Postavi ga vani.
Povremeno ga seli.
Ptice nisu glupe.
I rotiraj usjeve. Grašak potroši sav dušik.
Brzo će upropastiti tlo.
Je li tata stavljao ceradu ili nešto?
Što ti je ubilo roditelje?
Bolest?
Dada se vraća i otjerat će te, rekao sam ti.
Je li ti dao ime?
Odlazi, kažem.
Da…
Samo ostani tako oštar, Slatki Zube.
Ali zapamti.
Dobri lovokradice neće promašiti.
Gdje je Kolorado?
Nije blizu.
U kojem smjeru?
Ostani tu, maleni.
Vani love takvu djecu.
Nemoj im olakšavati lov.
Nema takve djece. Ja sam jedini ostao.
To ti je rekao?
Ima ih još.
Izvan ograde.
Što je u Koloradu?
Ništa.
Rezervat?
Moja mama.
Kreneš li sam,
do jutra će ti glava visjeti na zidu.
Zbogom, Slatki Zube.
Što ako nije imao pravo?
Dječak je polako kršio očeva pravila.
A onda sva odjedanput.
Neke priče počinju na početku.
Gusova priča počinje ovdje.
Veliki!
Povedi me!
Prijevod titlova: Vida Živković