EN NETFLIX-SERIE
Merwyns drøm hadde blitt en realitet.
Straks Eredins speidere fant en passende verden,
skulle hun sivilisere de som ønsket imperiet velkommen
og utslette de som gjorde motstand.
Førsteprioriteten er å finne mat.
Vi kan ikke sivilisere andre før vi tar hånd om de lavættede her.
Hold øye med Balor, han er en slange.
Jeg skal holde Fenrik i nærheten. Han setter ikke henne i fare.
Vil du ha æren, Balor?
Sjefsvismann.
Måtte Solryths ånd lede dere.
La den nye gullalderen begynne.
Hva er dette for et sted?
Se etter vann. Se etter livstegn.
Har du planlagt å ofre dem?
Fenrik, du er ikke av mitt blod.
Men i ånden er du det.
Du er den delen av meg…
…som jeg verdsetter mest.
Hva i alle gudenes navn…
Jeg ga deg alt du ønsket deg, men du forrådte meg.
Følg meg!
Hvor enn dette tar deg, måtte du brenne i all evighet.
Nå som du er transformert,
hva skal du gjøre med et så fantastisk kaos?
Jeg skal ta det jeg alltid har fortjent.
Alt.
Imperiekornlager.
De sulter her. Det skal ikke mye til.
Lykke til.
Jeg er tilbake med keiserinnens fange.
Keiserinne, Monolittenes bok.
Syndril var et geni,
men han så ikke det fulle potensialet i ligningene.
Spesielt ikke i denne.
Hvis korrekt, tillater det ikke bare å reise mellom verdener.
Vi kan også reise i tid.
Forlat oss.
Det var ikke lett. Men jeg holder alltid det jeg lover.
Jeg tar det du skylder meg og drar.
Den xin'treanske luften gjør meg dårlig.
Hva med Lerken?
Død.
Som lovet.
Samt noen flere som ble med henne.
De får du gratis.
Dere er avløst.
Bryt opp.
Sikre torget. Få opp farta. Kom igjen.
Meldof, to på taket.
-Hold dem unna krigshornet! -Slå alarm!
Fort! Ta til våpen!
Sjeleplyndreren.
Et av fars favorittrofeer.
I en annen tid hadde du fått det tilbake.
-Nei. -Stå der.
Men dette er en ny epoke.
En lys fremtid venter. Beklageligvis ikke for deg.
Du er leiesverd fra Åndestammen.
Jeg kan ikke la deg gå.
Du skal ære avtalen vår.
Ære?
Ut ifra det jeg har lest satte Åndestammen hederlighet først,
men her er du, en forræder,
og selger dine medkrigerne for litt metall!
En skam for dine forfedre.
-Jeg skal flå deg levende. -Ta henne til torget.
Drep henne med sverdet hun svek dem for.
Jeg skal hjemsøke deg.
Sett hodet hennes på byporten for å advare andre.
Måtte livmoren din råtne og navnet ditt glemmes.
Best å få opptøyene i gang. Gå og gjør greia di.
Folk fra Xin'trea!
Vi vil ingen vondt.
Vi er her for rettferd.
Kornet bak disse dørene er deres.
Hvert kornlager tilhører dere.
Korn dyrket av dere, de lavættede, for å fete opp hennes hær.
Korn dere har gitt blod, svette og tårer for mens barna deres sulter.
Hun er Lerken.
Ta det som er deres!
Tomt.
Det er tomt!
-De bryr seg ikke. -Pokker.
-Det er ingenting til oss! -Hvordan skal vi overleve?
Vi kommer til å sulte!
Dette er fremtiden under keiserinnen og hennes blodige imperium.
Det som venter dere og barna deres, er sult.
Vi må gjøre opprør.
Jeg vet dere er redde, men det er nå vi har sjansen.
Sammen kan vi vinne.
Vi er Den sorte rose
La ingen tvile på vår sak
Reis dere og la dem føle tornene våre
Friheten skal bli vår
Vi er Den sorte tornete rose
Synger sanger for de ukjente
Reis dere, la dem høre vårt brøl
De lavættedes dag har kommet
Kom igjen! Spre budskapet!
Det er i dag de lavættede reiser seg!
Dagen Xin'trea blir deres!
La dem føle tornene deres!
Frihet og mat til alle!
Ta til våpen!
Kom igjen!
Jeg trodde magien min var mektig. Bra.
Hvis jeg faller, skylder du meg en sang, og begge ballene skal nevnes.
Uthrok Store Stav.
Han styrtet et imperium og hadde to enorme baller!
Lytt til Lerken! Følg meg, praktfulle bastarder!
La oss gå inn.
Fjall.
Hva har skjedd?
Du har spørsmål.
Alt du har hørt, er sant.
Jeg fikk Alvitir drept.
Familien din.
Hele Hundeklanen.
Jeg visste at alle jeg elsket ville dø, allikevel sa jeg ja.
Uten å nøle.
Jeg skulle bli en fotnote i en annens historie.
Jeg var en fruktbar handelsvare. Jeg ble ikke sett.
Nei.
Jeg så deg.
Gamle tradisjoner måtte dø.
Jeg elsker broren min,
men han ville gjentatt alle feil i historien.
Men hæren og magikerne er på min side.
De siviliserer andre verdener akkurat nå.
Jeg skal lede oss inn i en ny gullalder.
Jeg vil ha deg ved min side.
Jeg vet at du trenger tid.
Du er virkelig sinnssyk.
Tror du virkelig
at jeg kan tilgi deg for det du har gjort?
Forstår du hvor mye min klan ofret bare for å beskytte deg?
Lidelsene vi påførte andre i ditt navn?
Du forrådte oss.
Du er et monster.
Jeg vet alt om det.
Kom igjen!
Fort!
Dere måtte være uhøflige.
-Fokuser. -Fokuser selv.
Den åpner seg ikke. Låsene må være av dimeritium.
Vi kaster bort tid, soldatene angriper snart.
Det var ikke oss.
Gjør dere klare.
Ferdig med sightseeing?
Litt farge i ansiktet kler deg.
-Hvor er monolitten? -Rett frem.
Hvor er alle vaktene?
-På vei mot opprøret, håper jeg. -Vent.
Gå. Ødelegg monolitten. Vi holder dem tilbake.
-Hold deg i live. -Jeg skal gjøre mitt beste. Vær forsiktig.
Han er i tronerommet. Drep ham.
-Kom igjen! -Vær klare.
Pokker.
Litt farge kler deg òg.
-Takk. -Var det alltid så faens slitsomt?
Kom igjen. Vi har så vidt begynt.
Ingen retrett!
Vent.
Vi mister kontroll. Vi må få deg til Jarugabrakkene.
Nei. Ta meg til rommet mitt først.
Det er henne. Ok, gå. Vi klarer oss alene nå.
-God jakt. -Du også.
La oss finne monolitten.
Du er henne.
Lerken.
Jeg trodde du var…
…mer.
Vi har mye til felles, forstår jeg.
Begge forlot våre liv for å leve ut våre drømmer.
Alt jeg har gjort har vært for alvene, jeg unnskylder meg ikke for det, Lerken.
Du aner ikke hva alvene står for.
-En bortskjemt prinsesse. -Jeg er keiserinne!
Du er et barn som har fått tøylene til en krigshest.
Du snakker ikke for alvene.
Men det gjør du?
De snakker for seg selv nå.
Små sinn frykter alltid det de ikke forstår.
Ta hevnen din, da, bli ferdig med det, lille Lerke.
Tanken på å se livet forsvinne fra øynene dine motiverte meg.
Det næret mitt knuste hjerte under hele reisen hit.
Men jeg hadde en tanke som stadig plaget meg.
Du gjorde det rette.
Du utslettet monarkiene.
Og klanene.
Vi tråkket på folk for monarkiene.
Vi var sverdet deres, det er sikkert.
Men du var mer av det samme.
Du endret ingenting.
Du vil bare tråkke på enda flere folk.
Hører du det?
Det er alvenes fremtid.
Og de kommer ikke til å synge om deg…
…men om frihet.
Du vil kontrollere din historie.
Jeg har gitt deg et valg.
La kniven være, en medisiner kan finne deg.
Redde deg.
Du lever lenge nok til å se din verden falle i grus.
Ta konsekvensene.
Eller dra den ut og blø i hjel.
Ingen vet noe om det.
Bare du.
Sir, folk gjør opprør.
Balor!
Du har ødelagt alt.
Dette avsluttes nå!
Hvordan kan han kontrollere ild?
Kjente du det?
Kaosenergien fra den andre verdenen.
Bare ignorer meg.
Eller,
vet du veien til myntverket?
Å, der er de.
Dere er et flott opprør. Nyt friheten mens den varer.
Forresten, de har ferskener på kjøkkenet.
Husk meg.
Fjall, flytt deg!
Éile.
Fjall!
Hele livet har folk som dere avfeid meg.
Ikke nå lenger.
Jeg kontrollerer kaos! Jeg har ikke behov for dere!
Vi må bruke kraften hans mot ham.
Jeg slår sammen min og hans for å knuse monolitten.
Nå! Bind meg til ham!
Er det ikke utrolig hvor lite skummelt noe er når man kan se ræva dens?
-Nei! -Fjall!
-Fjall er borte. -Callan!
Nei!
Kom til meg, min elsker
Din ufødte lengter
Kom til meg, min elsker
Hjertet mitt brenner fortsatt
Sjelen min lengter etter
Å føle den kalde elven virvle
Å være med deg igjen
I den neste evige verden
Kom tilbake til meg.
Vær så snill.
Jeg kan ikke.
Jeg skal vente på deg…
…i Caer Aenwyns store saler.
Lev, Éile.
Lev.
Jeg elsker deg.
Hva er det du gjør?
Nei.
Med en siste berøring knuste magikeren sin største skapelse,
uten å innse at den frigjorte energien ville briste tidrommet.
De skjøre slørene mellom verdenene ble revet fra hverandre.
Eksistensplanene krysset hverandre.
Himler kriget med himler.
Natt slukte dag.
Flere verdener krysset hverandre
og spredte arter som frø mens de smeltet sammen.
Dette var Sfærenes konjunksjon.
Alt som levde falt til ro.
JARUGADELTAET
Og så…
…våknet kontinentet.
Merkelige skip hadde forlist
og kastet fra seg en fremmed last på elvebreddene.
Mennesker skipbrudne langt fra sin egen verden.
Mennesker gikk nå blant alver.
Hvor er jeg?
Hva er du?
Hvor kom du fra?
Ingenting ville bli det samme igjen.
Der det en gang var to stående steiner
Høyreiste på en åker
Ligger en av dem knust
Siden sfærenes møte
Under den steinen ligger en kriger
Hans tapperhet var grenseløs
Han ga sitt liv så du kunne bli fri
SYNDRIL, ELSKEDE BROR
Og for å styrte en tyrann
De sa han hadde et hjerte av stein
Han følte hverken kjærlighet eller ømhet
Ikke før en syngende lerke sang sin sang
Da brast hjertet hans i to
De kjempet seg gjennom et grusomt land
Der de lavættede sultet og slet
De kjempet for å hevne klanene sine
Og befri de lavættede
Jeg er den lerken, den stående steinen
Jeg står ved min elskers side
Stemmen min dør i vinden
Historien vår begynner å falme
SEKS MÅNER SENERE
Jeg kan ikke føle varmen din mer
SØKES - MODIGE ALVER SOM KAN DREPE VANNÅNDER
Jeg kan ikke føle varmen din mer
Men fra vår kjærlighet spirer et frø
Et frø som skal redde verden
Kom og spis.
Éile og Fjall hadde sådd nytt liv.
Et barn med helt unikt blod,
et barn av både beist og magi.
Jeg har ikke smakt lignende siden Ard Fuile.
Du må ha dvergblod i årene.
Jeg vet ikke. Hva tror du?
Noen generasjoner tilbake, kanskje.
Da er vi i slekt.
Det skjedde.
Jeg drepte et beist, som du sa.
Men ikke det beistet jeg forventet.
Kan du?
Er du sikker?
Sfærenes tidsalder har begynt.
Aen Seidhe, fortapte i tid og rom,
alltid på søken etter tapt kjærlighet.
Lerkens frø skal bære frem
den første tonen i en sang som avslutter alt…
Og en av hennes blod skal synge den siste.
Vent, hva?
Hvem?
Hvem? Hvem av deres blod?
Syng "Sangen om de syv", Sandpiper.
EN SANG SOM AVSLUTTER ALT EN AV HENNES BLOD SKAL SYNGE DEN SISTE
Så de undertrykte kan finne håp og styrke i historien om deres forfedre
og være klare
for den store endringen som kommer.
-Greit. -Ok. Kast.
Synd.
Du er ingenting, du er mindre
Du er ødelagt, et vrak
Beseiret og håpløs
Du vil synke i dypet
Undertrykkerne er mektige
De er langt sterkere
La historien advare deg
Motstand betyr død
Glem alt de har fortalt deg
For historiens fine glød
Er svertet av dem
Som ikke vil at du skal vite om
Kraften i historiene
I sangene, i deg selv
Gi landet tilbake
Til dvergene og alvene
Så syng høyt og stolt
"Sangen om de syv"
Om du er halving eller gnom
Om du er dverg eller alv
Du bærer historiene deres
Ingen undertrykker kan skjule dem
Bær deres heder og reis deg
Vi skal reise oss
Sammen var de ute etter blod Etter hevn og sannhet
Dømt til å mislykkes
Men de syv nektet
Sju krigere
Forent som én knyttneve
Imperiet ville knuse dem
Men de sa, "ikke faen"
De sa, "ikke faen"
De samlet folket
Med tapperhet og sang
Deres mot har vist dem
Hva som er rett
Kraften i en historie
Setter blodet deres i brann
Folket vil reise seg
For å skape en endring
Så syng høyt og stolt
"Sangen om de syv"
Om du er halving eller gnom
Om du er dverg eller alv
Du bærer historiene deres
Ingen undertrykker kan skjule dem
Bær deres heder og reis deg
Vi skal reise oss
Syng høyt og stolt
"Sangen om de syv"
Om du er halving eller gnom
Om du er dverg eller alv
Du bærer historiene deres
Ingen undertrykker kan skjule dem
Bær hederen deres
Og reis deg
Vi skal reise oss
Syng høyt og stolt
"Sangen om de syv"
Om du er halving eller gnom
Om du er dverg eller alv
Du bærer historiene deres
Ingen undertrykker kan skjule dem
Bær hederen deres
Og reis deg
Tekst: Anya Bratberg