Jeg regner med at pengene er på vei.
Her er den.
Den eldste Jack In The Box... som noensinne er oppdaget.
Den opprinnelige Jack In The Box.
Jeg tror at det er denne du har lett etter.
Ja.
Det er den ekte.
Det var ikke lett å finne den.
Kassen var knyttet til en mordsak for noen år siden.
En idiot i Hawthorne drev verdien til værs på svartebørsen
med spøkelseshistoriene... sine.
Noen syke samlere gjorde alt for å legge vantene på den.
Heldigvis hadde ingen av dem så dype lommer som du.
Dette blir et flott tilskudd til samlingen av gamle leker.
Den får hedersplassen.
Herr Huxley, får jeg be deg om ikke å røyke her inne?
Spør så mye du vil, men jeg tar ikke imot ordrer fra tjenerne.
Gjør som han sier. Ellers blir den dokumentmappen mye lettere.
Jeg er ingen tjener.
Du lurte i alle fall meg.
Han får det han fortjener.
- Jeg setter den i samlingen. - La den stå.
Jeg ønsker være alene nå.
Ok. Jeg tar den i morgen tidlig.
Vil du ha noe?
- God natt. - God natt.
Sov godt, mamma.
Nøklene.
- Litt av et syn, ikke sant? - Det er det virkelig.
Det tar alltid en lang tid å åpne de gamle portene.
Vi kunne bryte oss fortere inn i Fort Knox.
Nå setter vi i gang.
Velkommen, Amy.
Takk.
Du må være Edgar. Det er hyggelig å treffe deg.
- Stedet er utrolig. - Ja, sannelig.
Jeg glemmer ofte hvor heldige vi er. Det har vært mors og mitt hjem i 20 år.
- Jeg er ikke så vant til luksus. - Hun sparte aldri på noe.
Er din mor her? Jeg vil takke henne for muligheten.
Hun vil ikke bli forstyrret. Hun har vært sengeliggende en stund nå.
Så forferdelig.
Hun har osteosarkom. Kreft i beina.
Smerten ved den minste bevegelse ønsker jeg ikke min verste fiende.
Hun har vært hos alle leger, alle eksperter vi har kunnet finne.
De ga henne seks måneder å leve. Det var fem måneder siden.
Men jeg gir aldri opp håpet. Hun er en kjempe.
Unnskyld. Jeg glemmer å være høflig. Vær så god og kom inn.
Din oppgave er å fokusere på den generelle driften av av herregården.
Primært vasking og stryking Jeg gir deg oppgaver hver morgen.
Rommet ditt er i andre etasje. Du deler etasjen med dine kolleger Janet og Frank.
Mor og jeg bor ovenpå.
Vi krever ingen betaling for rommet, eller for måltidene.
Du blir behandlet som en del av familien.
Det eneste vi krever er at du strengt følger reglene våre.
Les dette.
Jeg tror du er enig i at stillingen er godt betalt.
Det må jeg si.
Portforbud etter ni?
Ingen kommer verken inn eller ut gjennom portene etter ni.
Muren er tre meter høy, så sørg for at du er på rett side av porten
ved solnedgang. Da blir det ingen problemer.
Vel?
Velkommen til Rosewood Manor.
God morgen, mor. Å, herregud!
Herr Huxley er død.
Hvordan? Hvem gjorde dette?
Denne esken, Edgar.
Den er ikke det du tror den er.
Den er bygget for å holde noe inne, som ikke er av denne verden.
En demon.
Ved å åpne kassen, har jeg sluppet den fri.
Og om den får det som den vil, har den makten til å befri meg fra sykdommen.
Jeg kommer til å bli frisk igjen.
Hva vil den ha?
Seks offer.
Og jeg får leve.
Dette er galskap. Det er vanvidd!
Jeg trenger din hjelp... Edgar.
Ingen av personalet får forlate området. Du må holde dem her med alle midler.
- Å dø? - Den trenger fem offer til.
Du må bringe flere folk hit.
Jeg vet ikke om jeg klarer det.
Vi har gjort det umulige før.
Du er sterkere enn du tror.
Vil du hjelpe meg, Edgar?
Selvsagt vil jeg det.
Det vet du.
Er det noen der inne?
Du er nødt til å hjelpe meg.
Herr Huxley?
Få meg ut herfra.
Jeg ber deg, forbarm deg.
Åpne kassen, Edgar.
- Hvorfor skulle jeg hjelpe deg? - Vis nåde. Jeg ber deg, forbarm deg.
Slipp meg ut, Edgar! Nå!
Slipp meg ut!
- Den går ikke an å åpne! - Slipp meg ut!
Kom du fram? La meg vite at du er sikker. Jeg er så lei for det.
Si noe. Jeg vil høre stemmen din.
Personen du ringte er ikke tilgjengelig. Legg igjen beskjed etter...
Kom an!
Vasen er bare verd 1.000. Slapp av. Jeg sier til Edgar at det var meg.
Jeg har vært her så lenge at jeg ikke kan kastes ut.
Jeg er Janet. Jeg jobber også med husholdningen.
- Frank. Jeg er kokken. - Hyggelig å treffe dere begge.
- Har det gått bra hittil? - Ja, enn så lenge har det gått bra.
Hvor er hustelefonen? Jeg får ingen dekning noe sted og jeg må ringe.
- Hva er det? - Det fins ingen telefon her.
Lykke til med å finne dekning. Jeg har prøvd mange ganger.
Jeg må ringe kjæresten min. Han er egentlig min eks.
- Fins det en datamaskin? Jeg kan maile. - Nei.
- Fins det ikke internett heller? - Velkommen til 1800-tallet, elskling.
Utenfor synsvidde, lett å glemme. Det er en velsignelse faktisk.
Stol på meg.
Sjakk!
Kom an. Du er trengt opp i et hjørne. Det er over.
Får jeg prøve?
Gjerne. Jeg er ikke så flink i sjakk.
Få se hva du går for, byjente.
Du vil løpe rundt på brettet hele natten, hva?
Jeg trodde ikke du var en sjakkspiller.
- Hvorfor? - Det fins ingen pene sjakkspillere.
Takk skal du ha.
Det var ikke mye annet å gjøre på barnehjemmet, der jeg vokste opp.
Da jeg begynte å slå voksne, som var dobbelt så gamle
ga det meg troen på at jeg kunne planlegge en flukt.
- Flyktet du fra barnehjemmet? - Jo, men jeg kom tilbake dagen derpå.
- Hvorfor det? - Jeg ville bare bevise at jeg kunne.
Fra det øyeblikket var jeg ikke urolig for hvor jeg ville havne.
Jeg fant trøst i at om jeg havnet i en familie som behandlet meg dårlig
kunne jeg komme meg vekk derfra.
Sjakk matt.
Ja!
Jeg tror hun vil passe inn her. Tror ikke du det?
- Kom an! - Hysj, ikke så høyt.
Jeg hater de knirkende gulvplankene.
- Er du sikker på at de ikke så oss? - Ja, jeg er sikker.
- Du er så paranoid. - Du ser ganske redd ut også.
Jeg blir ikke redd.
Løgner.
Frank?
- Hva er det? - Jeg kan ikke gjøre dette.
Unnskyld, men jeg er distrahert.
- Greit. - Jeg er lei for det.
Ja.
Veldig morsomt, Janet.
Lukk opp døren.
Dette er ikke morsomt.
Lukk opp døren!
Janet, lukk opp døren!
For Guds skyld, du vet at jeg er klaustrofobisk!
Lukk opp døren! Janet!
Hjelp!
Jeg klarer ikke dette.
Jeg klarer ikke dette... Jeg kan ikke...
Jeg klarer ikke dette.
Jeg må prate med deg. Mamma, la meg hjelpe deg.
Nei... Jeg klarer det selv.
Stokken!
- Hvordan kan det her være mulig? - Den har drept igjen, hva?
Frank er død.
For hver liv demonen tar, øker dens styrke.
- Og når den blir sterkere... - blir du det også.
Jeg er et skritt nærmere.
Vær tålmodig.
Du svikter meg vel ikke, Edgar?
Hva?
Demonen må fortsette å få det den vil ha.
Vi avslutter dette... sammen.
Jeg skal ikke hvile før den har drept fire til.
Uansett hva som må til, mor, skal jeg holde deg i live.
Jeg lover det.
Du skulle ha sagt at du kom.
Har du alltid på deg den?
Hva?
Parfymen. Jeg kjøpte den til spesielle anledninger.
- Edgar, vi ses i morgen, ok? - Jeg må prate med deg.
Jeg må fortelle noe. Jeg holder ikke ut å bære på det alene. Vær så snill?
Jeg syns du skal søke profesjonell hjelp. Jeg har aldri sett deg sånn før.
Du pleide å være så glad og full av liv.
Jeg vil ha tilbake den Edgar. Min Edgar.
Ikke den hun gjør deg til.
- Hva mener du? - Jeg prøver ikke å gjøre deg oppbrakt.
Hva mener du?
Jeg liker ikke måten moren din behandler deg på.
Du har tilbrakt så mye tid på å ta deg av henne i det siste
at du har forandret deg.
Jo mer tid du tilbringer med henne...
Du blir en annen.
Hun ofret alt for min skyld.
Hadde hun fortalt politiet hva jeg gjorde...
hadde livet mitt vært over... før det engang hadde begynt.
Jeg står i evig gjeld til henne.
Jeg tror vi begge kan trenge en kopp te.
Beskjeden har blitt slettet.
Ringer til Arbeid
Savner du meg alt, hva?
Hallo?
Frank?
Du er virkelig sen. Klokken er nesten halv åtte.
Frank er ikke her.
Han forlot herregården i går kveld, så...
Jeg gjør selv i stand mors frokost.
- Se på fjeset ditt! - Det var ikke morsomt.
Jeg holder deg bare våken.
- Hva pokker er det? - En antikk troll-i-eske, tror jeg.
Olga har en smak for de merkelige samlersakene.
Han er ikke særlig tiltrekkende, hva? Se på de øynene.
Jeg er lei for det, ok.
Jeg hadde ikke gjort det, hvis jeg hadde visst hvordan du ville reagere.
Jeg går ut fra at Edgar har fortalt om Frank.
Ja. Det lå en beskjed utenfor døren min da jeg våknet.
Han sa at han savnet hjemmet sitt...
Har han pratet om å dra før?
Vi pratet om å stikke hver dag.
Men vi skulle gjøre det sammen.
Vi skulle starte et firma.
Jeg håpte i all hemmelighet på å danne familie.
Jeg fatter det bare ikke. Frank hatet å dra hjem.
Jeg kjente nok ham ikke så godt som jeg trodde.
Han brydde seg ikke om meg så mye som jeg trodde.
Jeg er lei for det, Janet.
Som jeg sa:
Utenfor synsvidde...
lett å glemme.
Du er oppslukt av skyldfølelser, hva?
Vi er på grensen til et mirakel, men du føler skyld overfor dem.
En selger og en kokk.
De er mennesker av kjøtt og blod, som du og jeg.
De er ikke som vi.
Hva skjer når folk begynner å lete etter dem?
Hva skjer når de kommer hit?
Når alt dette er over, begynner vi på nytt.
Så langt herfra at ingen noensinne vil finne oss.
Vi har gjort det før, og vi skal gjøre det igjen.
Men det er ikke alt, hva?
- Det er ingen fare. - Ikke lyv for meg, gutt!
Det er den der jenta du har truffet, ikke sant?
Stacey.
- Jeg vil ikke prate om det. - Hun er ikke god nok for deg.
- Ingen av dem er det. - Nå holder det, mor!
Unnskyld meg. Unnskyld, unnskyld, unnskyld.
Det er bare for mye.
Hvordan fikk du vite om kassen? Hvordan fikk du vite om noe av dette?
For mange år den, oppdaget jeg kassens skapers dagbok.
Han viet livet sitt til å studere demoner.
Kassen skulle tøyle den mektigste demonen han noensinne hadde støtt på.
- Jackestemaraen. - Jackestemara?
Pinens demon.
Hvis kassen ble bygget for å tøyle den, hvorfor kan man åpne den?
Fordi det aldri var meningen at den skulle forbli låst.
Mange har åpnet den, men jeg tror at vi er de eneste som lever av dem
som kjenner til kassens hensikt.
Å få ett eneste ønske.
Et ønske oppfylt og til gjengjeld slippes demonen fri.
- Et ønske oppfylt av demonen. - Ja.
En belønning for å gi den tilgang til vår verden igjen
å finne seks offer.
Du ba om livet.
- Hvorfor må demonen drepe? - Den tar sine offers liv.
Deres styrke, deres sjeler... Alt overføres til demonen.
Men mest av alt holder drepingen dens grep om Didier.
Didier Dubois. Den menneskelige verten.
Har monsteret vært menneske en gang?
Dubois var en klovn under viktoriatiden.
Så lenge han kunne huske, ble han plaget av stemmer i hodet.
De krevde at han skulle drepe sin egen familie.
De ble høyere for hver dag.
Jackestemara tar først kontroll over sinnet ditt.
Men den vokser inni sin menneskelige vert, som en kreft.
Til sist overtar den kroppen helt.
Dubois prøvde å drive ut demonen.
Men det var for sent.
Den hadde alt fått et altfor sterkt grep.
Dubois visste at tiden var knapp.
Demonen skulle snart bruke ham for å utløse utenkelig grusomhet.
For å redde sin families liv og alle andre som krysset hans vei
forlangte Dubois at han at han ble satt i kassen.
For alltid.
Ble Dubois forrådt?
Skaperen ville ha et barn.
En sønn, som Gud ikke ga ham.
Da tiden hadde gått så Jack kunne ta full kontroll over Dubois...
ble avtalen inngått.
Jack ble sluppet løs.
Den krevde sine offer.
Det første avtalen med demonen var fullført.
Skaperen ble belønnet...
med en sønn.
Det kommer aldri til å bli lett, Edgar.
Men en stor belønning krever store offer.
Edgar?
Er du her?
Det er meg.
Edgar?
Du var ikke alene i går kveld.
Du er ikke så forsiktig som du tror at du er.
Da jeg fortalte deg at min mor var døende
kunne du ikke skjule din lykke.
Du talte ned hennes siste dager.
Ikke sant?
Ikke sant?!
Jeg trodde du var den eneste.
Den jeg en dag skulle dele alt med.
Men nå vil jeg gjerne takke deg.
Du fikk meg til å innse
at hun er alt jeg virkelig trenger.
Og nå vil mor alltid være der for meg.
Uansett.
Farvel, Stacey.
Hjelp!
Hjelp meg!
Edgar har alltid vært litt... spesiell. Litt underlig.
- Har han en kjæreste? - Jeg har sett ham med mange kvinner.
Men noe kommer alltid i veien.
Eller skal jeg si: 'Noen'.
Han blir forelsket, men så visker hun i øret hans.
Jeg tror fru Marsdale er redd for å bli erstattet.
Du skal se ham når han er full.
- Han livner virkelig opp. - Er det sant?
Han blir som en åpen bok.
En natt skulle han til og med...
- Nei. Nei, jeg kan ikke. - Jo, fortsett.
Ok.
For et par år siden, ble han helt sanseløs
og han begynte å prate om sin tid i Amerika.
Han hadde mistet kontrollen, men sluttet aldri å prate.
Som om han bare var nødt til å fortelle historien sin for noen.
Edgars far hadde også alkoholproblem, og ble voldelig mot fru Marsdale.
Edgar sa at en dag klikket det bare. Han kunne ikke se på lenger.
Så... han tok farens ginflaske og knuste den i hodet på ham.
Han drepte ham.
Han var bare 12 år.
Fru Marsdale ga Edgars onkel skylden og de to flyktet fra landet.
Jeg har inntrykk av at hun aldri vil la ham glemme det hun gjorde.
Man ser det i blikket hans. De utstråler en streben etter å gjøre henne lykkelig.
Han ville dødd for den kvinnen.
Derfor skal du aldri være redd for ham.
Uansett hva den slangen vil at du skal tro
har han ingen makt her i huset.
Ingen som helst.
Bare mor...
setter dagsordenen.
Dette blir mellom oss, ok? Jeg lovte ham å aldri fortelle noen det.
- Han tryglet meg bokstavelig om det. - Tryglet han?
Han var nede på kne der du sitter.
Hjelp!
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg. Jeg kommer hjem.
Kunne ikke sendes
- Hjelp meg! Hjelp! - Amy?
Amy? Amy!
Amy, hva har hendt? Prat med meg!
Det er ingen fare.
Hvordan føler du deg?
Jeg tenkte at dette ville hjelpe.
Jeg vil hjem, Edgar.
Jeg vil reise i dag.
Hva skjedde i natt?
Jeg vet ikke hvordan jeg skal...
Bare si hva du tenker på.
Vil du ikke fortelle meg det?
Jeg er redd at du skal tro jeg er gal.
Prøv meg.
I går kveld...
så jeg...
Hva så du?
Jeg har aldri sett noe liknende.
Hva det enn var, så var det ikke menneskelig.
Det var... Det var en form for vesen.
Det er ikke noe jeg finner på.
Du tror meg ikke.
- Vel... - Hva?
- Det er ikke logisk, Amy. - Jeg vet hva jeg så.
Er du sikker?
Jeg...
Hør her. Ta fri i dag.
Ta fri resten av uken. Janet og jeg klarer oss.
Jeg er sikker på at det gjør deg godt med litt hvile.
Dr. Clarke er på vei. Han er en god mann.
Han har vært en velsignelse for mor og meg de siste årene.
Gjør som han sier, så lover jeg deg at du blir bra.
I mellomtiden... hvis du trenger noe...
hva som helst...
så roper du bare.
Du er i gode hender hos oss, Amy.
Det fins ikke noe tryggere sted å være.
Bra.
- Tar du noen medisin? - Nei.
Vanskelig spørsmål. Jeg dømmer deg selvsagt ikke.
Har du tatt noe du ikke burde de siste 24 timene?
- Rekreativt dop kan gi hallusinasjoner. - Det var ingen hallusinasjon.
Jeg skal skrive ut...
Jeg skriver ut masser av hvile.
Du får mitt kort. Direktenummeret står nederst.
Du kan ringe meg om du har andre problemer eller er urolig for noe.
Uansett tidspunkt og problemets art.
Ta vare på deg selv, Amy.
Du gjorde vel ikke det?
Hvorfor gjør du dette? Det er bare så feil.
- Hvorfor lyver du for henne? - Demp deg.
Jeg skal fortelle Amy sannheten.
- Du skal ikke få ødelegge dette. - Ødelegge hva?
Gi meg en eneste grunn til hvorfor jeg ikke skal fortelle henne sannheten?
Jeg ville ikke gjøre det om jeg var du.
Tror du jeg er redd for deg?
Nei... Ikke for meg.
Men du burde være redd.
Virkelig?
Redd for hva?
Du skulle bare visst.
Kontakt meg aldri igjen.
Åpne porten!
Edgar, åpne den jævla porten!
Tror du at du kan holde meg fengslet også?
Edgar!
Slipp meg ut! Edgar! Slipp meg ut!
Jeg kvittet meg med bilen hans.
Han ville ha fortalt noen.
Noen vet at han er her. Vi må avslutte dette og komme herfra raskt.
Jeg har låst herregården.
Dette tar slutt...
i kveld.
Hva er det?
Legen ga deg medisin, hva?
Nei.
Han var holdt på å gjøre det, men så ombestemte han seg.
Jeg hørte noe som jeg definitivt ikke skulle ha hørt.
Jeg hørte ikke nøyaktig hva de sa, men...
Jeg så at Edgar ga legen penger.
Han ga ham en masse.
Det var som om han fikk betalt for å gi deg noe.
Gi meg hva?
Tror du han betalte ham for å gi meg piller?
Legen var først imot det, men pengene forandret alt.
- Hvorfor skulle han det? - Det noe som skjer her. Noe underlig.
Se her. Den er borte.
- Hva er borte? - Nøkkelen til porten. Den er borte.
- Edgar har tatt den! - Hvorfor skulle han det?
Jeg sa at jeg ville hjem, men han tillot ikke det. Han har låst porten.
Gi meg en annen forklaring.
Det kan du ikke, hva?
Jeg har bestemt meg. Jeg skal finne nøkkelen og så drar jeg.
Blir du med?
Tenk, Janet, tenk.
Hvor ville du gjemt en nøkkel?
IKKE STOL PÅ HAM. STIKK!
Thomas Walters, skuespiller.
Edgar, jeg ber deg.
Vær så snill, hjelp meg. Vær så snill! Hjelp meg!
Vær så snill, hjelp meg!
Hvem...
trygler...
nå?
Nei!
Kom an!
Janet?
Amy?
Nei!
Lukk opp døren!
Lukk opp døren nå!
Lukk opp døren!
Det nytter ikke å kjempe imot! Det er ikke noe du kan gjøre.
Det må være demonen som tar livet ditt.
Mor!
Nei.
Nei!
Hjelp!
Kom an!
Kom an. Kom an.
Kom an.
Nei, nei, nei, nei, nei, nei!
Nei, mor! Nei!
Mamma, jeg ber deg! Vær så snill!
Nei!
Kom an!
Jeg er lei for det, mor.
Jeg sviktet deg.
Jeg ville bare se deg smile igjen.
Hjelp!
Og du kommer til å smile igjen.
Selv om jeg ikke er her for å se det.
Et liv uten deg... er ikke noe liv i det hele tatt.
Så nå er vi kvitt...
mor.