Jag litar på att pengarna är på väg.
Här är den.
Den äldsta Jack in the box... som någonsin har hittats.
Den ursprungliga Jack in the box.
Jag tror att det är den här du letat efter.
Ja.
Det är den äkta.
Det var inte lätt att hitta den.
Lådan var knuten till ett mordfall för några år sen.
En knäppskalle i Hawthorne drev upp värdet ända upp i taket på svarta marknaden
med sina... spökhistorier.
Några sjuka samlare gjorde allt för att lägga händerna på den.
Lycklogtvis hade ingen av dem så djupa fickor som du.
Det här blir en underbar tillgång till vår leksakskollektion.
Den får hedersplatsen.
Mr Huxley, får jag be dig att inte röka härinne?
Fråga hur mycket du vill, men jag tar inga order från tjänstefolket.
Gör som han säger. Annars blir den där portföljen mycket lättare.
Jag är ingen tjänare.
Mig lurade d u verkligen.
Han får vad han förtjänar.
- Jag ställer den bland samlingen. - Låt den stå.
Jag önskar vara ensam nu.
Okej. Jag tar den i morgon bitti.
Saknar du något?
- Godnatt. - Godnatt.
Sov gott, mamma.
Nycklarna.
- Vilken syn, inte sant? - Det är det verkligen.
Det tager alltid en evinnerlig tid att öppna de gamla grindarna.
Vi skulle kunna bryta oss in snabbare på Fort Knox.
Nu kör vi.
Välkommen, Amy.
Tack ska du ha.
Du måste vara Edgar. Det är trevligt att träffas.
- Stället är otroligt. - Ja, sannerligen.
Jag glömmer ofta hur lyckliga vi är. Det har varit mammas och mitt hem i 20 år.
- Jag är inte så van med lyx. - Hon spara aldrig på något.
Är din mamma här? Jag vill verkligen tacka henne för möjligheten.
Hon vill inte bli störd. Hon har varit sängliggande ett stycke tid nu.
Vad förfärligt.
Hon har osteosarkom. Cancer i benen.
Smärtan hon känner vid minsta rörels... önskar jag inte min värsta fiende.
Hon har varit hos alla läkare, alla experter vi kunnat hitta.
De gav henne sex månader kvar att leva. Det var fem månader sen.
Men jag ger aldrig upp hoppet. Hon är en kämpe.
Ursäkta mig. Jag glömmer att var artig. Varsågod och kom in.
Din uppgift är att fokusera på den generella underhållet av herrgården.
Primärt städning och strykning Jag ger dig uppgifter varje morgon.
Ditt rum är på första våningen. Du delar salen med dina kolleger Janet och Frank.
Min mamma och jag bor längst upp.
Vi kräver ingen betalning för rummet, eller för måltiderna.
Du blir behandlad som en del av familjen.
Det enda vi begär är att du strikt följer våra regler.
Läs det här.
Jag tror du håller med om att ställningen är bra betald.
Det må jag säga.
Utegångsförbud efter nio?
Ingen kommer varken in eller ut genom grindarna efter nio.
Muren är tre meter hög, så se till att du är på rätt sida grinden
vid solnedgången. Då blir det inga problem.
Nå?
Välkommen till Rosewood Manor.
Godmorgon, mamma. Åh, herregud!
Mr Huxley är död.
Hur? Vem gjorde det här?
Den här lådan, Edgar.
Den är inte vad du tror den är.
Den är byggd för att förvara något, som inte är av denna värld.
En demon.
Genom att öppna lådan har jag släppt den fri.
Och om den får som den vill, har den makten att befria mig från sjukdomen.
Jag kommer bli frisk igen.
Vad vill den ha?
Sex offer.
Och jag får leva.
Det här är vansinne. Det är vansinne!
Jag behöver din hjälp... Edgar.
Ingen av personalen får lämna området. Du måste hålla dem här med alla medel.
- Att dö? - Den behöver fem till offer.
Du måste skaffa hit fler folk.
Jag vet inte om jag klarar det.
Vi har gjort det omöjliga förut.
Du är starkare än du tror.
Vill du hjälpa mig, Edgar?
Självklart vill jag det.
Det vet du.
Är det någon där?
Du är tvungen att hjälpa mig.
Mr Huxley?
Hjälp mig ut härifrån.
Jag ber dig, förbarma dig.
Öppna lådan, Edgar.
- Varför skulle jag hjälpa dig? - Visa nåd. Jag ber dig, förbarma dig.
Släpp ut mig, Edgar! Nu!
Släpp ut mig!
- Den går inte att öppna! - Släpp ut mig!
Kom du fram? Låt mig veta att du är säker. Jag är så ledsen.
Säg något. Jag vill höra din röst.
Personen du ringt kan inte nås just nu. Lämna meddelande efter...
Kom igen!
Vasen är bara värd 1000. Oroa dig inte. Jag säger till Edgar att det var jag.
Jag har varit här så länge att jag inte kan kastas ut.
Jag är Janet. Jag jobbar också med hushållet.
- Frank. Jag är kocken. - Trevligt att träffa er båda.
- Har det gått bra hittills? - Ja, än så länge har det gått bra.
Var är hustelefonen? Jag får ingen täckning nånstans och jag måste ringa.
- Vad är det? - Öh... det finns ingen telefon här.
Lycka till med att hitta täckning. Jag har prövat många gånger.
Jag måste ringa min pojkvän. Han är egentligen mitt ex.
- Finns det någon dator? Jag kan mejla. - No.
- Finns det inget internet heller? - Välkommen till 1800-talet, raring.
Utom synhåll, lätt att glömma. Det är en välsignelse faktiskt.
Lita på mig.
Schack!
Kom igen. Du är inträngd i hörnet. Det är slut.
Får jag pröva?
Mycket gärna. Jag är inte så bra på schack.
Få se vad du går för, stadstjejen.
Du vill springa runt på brädet hela natten, eller hur?
Jag trodde inte du var en schackspelare.
- Varför då? - Det finns inga snygga schackspelare.
Tack ska du ha.
Det fanns inte mycket annat att göra på barnhemmet, där jag växte upp.
När jag började slå vuxna, som var dubbelt så gamla
gav det mig tron på att jag kunde planera en flykt.
- Flydde du från barnhemmmet? - Jo, men jag kom tillbaka dagen därpå.
- Varför det? - Jag ville bara bevisa att jag kunde.
Från den stunden var jag inte orolig för var jag skulle hamna.
Jag fann tröst i att om jag hamnade i en familj som behandlade mig illa
kunde jag ändå ta mig därifrån.
Schack matt.
Ja!
Jag tror hon kommer att passa in här. Tror inte du det?
- Kom igen! - Sch, inte så högt.
Jag hatar de knarrande golvbrädorna.
- Är du säker på att de inte såg oss? - Ja, jag är säker.
- Du är så paranoid. - Du ser ganska rädd ut också.
Jag blir inte rädd.
Lögnare.
Frank?
- Vad är det? - Jag kan inte göra det här..
Ursäkta, men jag är distraherad.
- Okej, då. - Jag är ledsen.
Ja.
Jätteroligt, Janet.
Öppna dörren.
Det här är inte kul.
Öppna dörren!
Janet, öppna dörren!
För guds skull, du vet att jag är klaustrofobisk!
Öppna dörren! Janet!
Hjälp!
Jag klarar inte det här.
Jag klarar det inte.
Jag klarar inte det här... Jag kan inte...
Jag klarar det inte.
Jag måste få prata med dig. Mamma, låt mig hjälpa dig.
Nej... Jag klarar det själv.
Käppen!
- Hur kan det här vara möjligt? - Den har dödat igen, eller hur?
Frank er död.
För varje liv demonen tar ökar dess styrka.
- Och när den blir starkare... - blir du det också.
Jag är ett steg närmare.
Ha tålamod.
Du sviker mig väl inte, Edgar?
Va?
Demonen måste fortsätta få det den vill ha.
Vi avslutar det här... tillsammans.
Jag tänker inte vila förrän den dödat fyra till.
Oavsett vad som krävs, mamma, kommer jag se till att du lever.
Jag lovar det.
Du skulle ha sagt att du skulle komma.
Har du alltid på dig den?
Vadå?
Parfymen. Jag köpte för till speciella tillfällen.
- Edgar, vi ses i morgon, okej? - Jag måste få prata med dig.
Jag måste berätta nåt. Jag står inte ut med att bära på det själv. Snälla?
Jag tycker du ska söka professionell hjälp. Jag har aldrig sett dig sån där.
Duy brukade vara så glad och full av liv.
Jag vill ha tillbaka den Edgar. Min Edgar.
Inte den hon gör dig till.
- Vad menar du? - Jag försöker inte göra dig arg.
Vad menar du?
Jag gillar inte sättet din mamma behandlar dig på.
Du har tillbringat så mycket tid på att ta hand om henne på sistone
att du har förändrat dig.
Ju mer tid du tillbringar med henne...
Du blir någon annan.
Hon offrade allt för min skull.
Hade hon berättat för polisen vad jag gjorde...
hade mitt liv varit slut... innan det ens hade börjat.
Jag står i evig skuld till henne.
Jag tror vi både skulle behöva en kopp te.
Meddelandet har raderats.
Ringer till Arbete
Saknar du mig redan, va?
Hallå?
Frank?
Du är verkligen sen. Klockan är nästan halvåtta.
Frank är inte här.
Han lämnade herrgården i går kväll, så...
Jag gör själv ordning mammas frukost.
- Vilken min! - Det var inget roligt.
Jag ser till att du håller dig vaken.
- Vad fan är det där? - En slags antik gubben-i-lådan, tror jag.
Olga har en smak för de märkligaste samlarsakerna.
Han är inte särskilt tilldragande, va? Kolla in ögonen.
Jag är ledsen, okej.
Jag hade inte gjort det, om jag hade vetat hur du skulle reagera.
Jag utgår ifrån att Edgar berättat om Frank.
Ja. Jag hade ett meddelande utanför min dörr när jag vaknade.
Han sa att han saknade sitt hem...
Har han pratat om att ge sig av förut?
Vi pratade om att sticka varje dag.
Men vi ville göra det tillsammans.
Vi skulle starta ett bolag.
Jag hoppades i all hemlighet på att bilda familj.
Jag fattar det bara inte. Frank hatade ju att åka hem.
Jag kände nog honom inte så bra som jag trodde.
Han brydde sig inte om mig så mycket som jag trodde.
Jag är ledsen, Janet.
Som jag sa:
Utom synhåll...
lätt att glömma.
Du är uppslukad av skuldkänslor, eller hur?
Vi är på gränsen till ett mirakel, men känner skuld för mot dem.
En försäljare och en kock.
De är människor av kött och blod, som du och jag.
De är inte som vi.
Vad händer när folk börjar leta efter dem?
Vad händer när de kommer hit?
När allt det här är över, börjar vi om pånytt.
Så långt härifrån att ingen någonsin kommer att hitta oss.
Vi har gjort det förr, och vi ska göra det igen.
Men det är inte allt, va?
- Det är ingen fara. - Ljug inte för mig, pojke!
Det är den där flickan du träffat, elle hur?
Stacey.
- Jag vill inte prata om det. - Hon är inte god nog till dig.
- Ingen av dem är det. - Nu räcker det, mamma!
Förlåt mig. Förlåt, förlåt, förlåt.
Det är bara för mycket.
Hur fick du veta det där om lådan? Hur fick du veta om något av det här?
För många år den, upptäckte jag lådans skapares dagbok.
Han vigde sitt liv åt att studera demoner.
Lådan är skapad att tygla den mäktigaste demonen han någonsin stött på.
- Jackestemaran. - Jackestemara?
Plågans demon.
Om lådan byggdes för att tygla den, varför kan man öppna den?
För att det var aldrig meningen att den skulle förbli låst.
Många har öppnat den, men jag tror att vi är de enda som lever av dem
som känner till lådans syfte.
Att få en enda önskan.
En önskan uppfylld och till gengäld släpps demonen fri.
- En önskan uppfylld av demonen. - Ja.
En belöning för att ge den tillgång till vår värld igen
att finna sex offer.
Du bad om livet.
- Varför måste demonen döda? - Den tar sina offers liv.
Deras styrka, deras själar... Allt överförs till demonen.
Men mest av allt håller dödandet sitt sitt grepp om Didier.
Didier Dubois. Den mänsklige värden.
Har monstret varit människa en gång?
Dubois var en clown på den viktorianska tiden.
Så länge han kunde minnas plågades han av röster i huvudet.
De krävde att han skulle döda sin egen familj.
De blev högre för var dag.
Jackestemara tar först kontroll över ditt sinne.
Men den växer inuti sin mänskliga värd, likt en cancsvulst.
Till sist övertar den kroppen fullständigt.
Dubois försökte driva ut demonen.
Men det var för sent.
Den hade redan fått ett alltför starkt grepp.
Dubois visste att tiden var knapp.
Demonen skulle snart använda honom utlösa otänkbara grymheter.
För att rädda sin familjs liv och alla andra som korsade hans väg
krävde Dubois att han att han blev satt i lådan.
För evigt.
Blev Dubois förrådd?
Skaparen ville ha ett barn.
En son, som Gud inte gav honom.
När tiden hade gått så att Jack kunde ta full kontroll över Dubois...
ingicks avtalet.
Jack släpptes lös.
Den krävde sina offer.
Det första avtalet med demonen var avslutat.
Skaparen blev belönad...
med en son.
Det kommer aldrig bli lätt, Edgar.
Men en stor belöning kräver store offer.
Edgar?
Är du här?
Det är jag.
Edgar?
Du var inte ensam i går kväll.
Du är inte så försiktig som du tror att du är.
När jag berättade för dig att min mamma var döende
kunde du inte dölja din lycka.
Du räknade ner hennes sista dagar.
Visst gjorde du det?
Jag trodde du var den enda.
Den som jag en dag vill aka dela allt med.
Men nu vill jag gärna tacka dig.
Du fick mig att inse
att hon är allt jag verkligen behöver.
Och nu kommer mamma att alltid finnas där för mig.
Oavsett vad.
Farväl, Stacey.
Hjälp!
Hjälp mig!
Edgar har alltid varit lite... speciell. Lite underlig.
- Har han någon kvinna? - Jag har sett honom med många kvinnor.
Men det verkar alltid vara något i vägen.
Eller ska jag säga: 'Någon'.
Han blir förälskad, men så viskar hon i hans öra.
Jag tror mrs Marsdale är rädd för att bli utbytt.
Du ska se honom när han är full.
- Han lever verkligen upp. - Är det sant?
Han blir som en öppen bok.
En natt skulle han till och med...
- Nej. Nej, jag kan inte. - Jo, fortsätt.
Okej.
För ett par år sen blev han helt redlös
och han började prata om sin tid i Amerika.
Han hade tappat kontrollen, men slutade aldrig prata.
Som om han bara var tvungen att berätta sin historia för någon.
Edgars pappa hade också alkoholproblem, och blev våldsam mot mrs Marsdale.
Edgar sa att en dag slog det bara slint. Han kunde inte se på längre.
Så... han tog sin pappas ginflaska och krossade den i huvudet på honom.
Han dödade honom.
Han var bara 12 år.
Mrs Marsdale gav Edgars farbror skulden och de två flydde landet.
Jag har intrycket av att hon aldrig vill låta honom glömma det hon gjorde.
Man kan se det i hans blick. Den utstrålar en strävan att göra henne lycklig.
Han skulle dö för den kvinnan.
Därför ska du aldrig vara rädd för honom.
Oavsett vad den ormen vill att du ska tro
har han ingen makt här i huset.
Ingen som helst.
Bara mamma...
sätter dagordningen.
Det här stannar mellan oss, okej? Jag lovade honom att aldrig berätta för någon.
- Han bönade mig bokstavligen till det. - Bönade han?
Han var nere på knä där du sitter.
Hjälp!
Jag älskar dig.
Jag äslakr dig. Jag kommer hem.
Kunde inte skickas
- Hjälp mig! Hjälp! - Amy?
Amy? Amy!
Amy, vad är det som hänt? Prata med mig!
Dcet är ingen fara.
Hur mår du?
Jag tänkte att det här skulle hjälpa.
Jag vill hem, Edgar.
Jag vill ge mig av idag.
Vad hände inatt?
Jag vet inte hur jag ska...
Säg bara vad du tänker på.
Vill du inte berätta d et för mig?
Jag är rädd att du ska tro jag är galen.
Pröva mig.
I går kväll...
såg jag...
Vad såg du?
Jag har aldrig sett något liknande.
Vad det än var, så var det inte mänskligt.
Det var... Det var nån form av väsen.
Det är inget jag hittar på.
Du tror inte på mig.
- Alltså... - Vadå?
- Det är inte logiskt, Amy. - Jag vet vad jag såg.
Är du säker?
Jag...
Hör på. Ta ledigt i dag.
Var ledig resten av veckan. Janet och jag klarar oss.
Jag är säker att det gör dig gott med lite vila.
Dr Clarke är på väg. Han är en bra man.
Han har varit en välsignelse för mamma och mig de sista åren.
Gör som han säger så lovar jag dig att du blir bra.
Under tiden... om du behöver något...
vad som helst...
så ropar du bara.
Du är i goda händer hos oss, Amy.
Det finns ingen tryggare plats att vara på.
Bra.
- Tar du någon medicin? - Nej.
Svår fråga. Jag dömer dig naturligtvis inte.
Har du tagit något du inte borde de senaste 24 timmarna?
- Rekreative droger kan ge hallucinationer. - Det var ingen hallucination.
Jag ska skriva ut...
Jag skriver ut massor av vila.
Du får mitt kort. Mitt dirketnummer står längst nere.
Du kan ringa mig om du har abdra problem eller är orolig för något.
Oavsett tidpunkt och problemets art.
Ta hand om dig, Amy.
Du gjorde väl inte det?
Varför gör du det här? Det är bara så fel.
- Varför ljuger du för henne? - Dämpa dig.
Jag ska berätta sanningen för Amy.
- Du ska inte få förstöra det här. - Förstöra vad?
Ge mig en enda anledning varför jag inte ska berätta sanningen för henne?
Jag skulle inte göra det, om jag var du.
Tror du jag är rädd för dig?
Nej... Inte för mig.
Men du borde vara rädd.
Verkligen?
Rädd för vad?
Du skulle bara veta.
Kontakta mig aldrig igen.
Öppna grinden!
Edgar, öppna den satans grinden!
Tror du att du kan hålla mig fängslad också?
Edgar!
Släpp ut mig! Edgar! Släpp ut mig!
Jag gjorde mig av med hans bil.
Han skulle ha berättat det för någon.
Någon vet att han är här. Vi måste avsluta det här och komma härifrån snabbt.
Jag har låst herrgården.
Det lutar mot...
i kväll.
Vad är det?
Läkaren gav dig medicin, eller hur?
Nej.
Han var på väg att göra det, men så ändrade han sig.
Jag hörde något som jag definitivt skulle ha hört.
Jag hörde inte exakt vad de sa, men...
Jag såg när Edgar gav doktorn pengar.
Han gav honom en massa.
Det var som han fick betalt för at ge dig något.
Ge mig vad?
Tror du han betalade honom för att ge mig piller?
Läkaren var först emot det, men pengarna förändrade allt.
- Varför skulle han göra det? - Det nåt som händer här. Nåt märkligt.
Kolla här. Den saknas.
- Vad saknas? - Nyckeln till grinden. Den är borta.
- Edgar har tagit den! - Varför skulle han det?
Jag sa att jag ville hem, men han tillät inte det. Han har låst grinden.
Ge mig en annan förklaring.
Det kan du inte, va?
Jag har bestämt mig. Jag ska hitta nyckeln och sen drar jag.
Följer du med?
Tänk, Janet, tänk.
Var skulle du gömma en nyckel?
Lita inte på honom. Stick!
Thomas Walters, skådespelare.
Edgar, jag ber dig.
Snälla, hjälp mig. Snälla! Hjälp mig!
Snälla, hjälp mig!
Vem...
bönar...
nu?
Nej!
Kom igen!
Janet?
Amy?
Nej!
Öppna dörren!
Öppna dörren nu!
Öppna dörren!
Det lönar sig inte att kämpa emot! Det finns inget du kan göra.
Det måste vara demonen som tar ditt liv.
Mamma!
Nej.
Nej!
Hjälp!
Kom nu!
Kom igen nu. Kom igen.
Nej, nej, nej, nej, nej, nej!
Nej, mamma! Nej!
Mamma, jeg ber dig! Snälla!
Nej!
Kom igen!
Jag är ledsen, mamma.
Jag svek dig.
Jag ville bara se dig le igen.
Hjälp!
Och du kommer att le igen.
Även om jag inte är här för att se det.
Ett liv utan dig... är inget liv alls.
Så nu är vi kvitt...
mamma!!