Godmorgon.
Ska vi öppna upp och släppa in solen? Det är väldigt vackert där ute.
Du.
Kan du inte följa med mig ut ett tag?
Det är jätteskönt ute.
Kom igen.
Jag förstår.
Det finns frukost om du vill ha det, okej?
Kom nu.
Visst är det fantastiskt?
Vi är i Cartagena.
Ganska nära havet faktiskt.
Ska du kanske byta kläder och ta en dusch idag?
Då kanske du känner dig som dig själv igen.
Älskling?
Du är trygg nu. Ingen kommer skada dig, inte så länge jag är här.
Det tillåter jag inte. Okej?
Du luktar som en främling.
Säg inte så. Jag är din make…
Bara ge mig soppan.
Soppan?
Amber, hör på,
din kropp genomgår abstinens.
Vad de än drogade dig med…
…så tycker Bambi och jag att du borde ta nåt lugnande
-för att hjälpa dig igenom det. -Nej.
-Du har inte sovit… Okej. -Rör mig inte med den där skiten!
-Det är okej. -Rör mig inte med den.
Jag… Vi ska inte skada dig.
Vi ska inte använda den. Jag ska inte skada dig.
Det är okej.
-För att hjälpa dig klara dagen. -Din jävel! Släpp mig!
Vad i hel…
Hon är som ett vilt djur.
Det är trauma.
Ja, jag fattar. Hon är i chock efter vad de nu gjorde mot henne,
men jag är hennes make, okej?
Borde inte jag kunna nå fram till hennes hjärta?
Ge henne lite tid.
Hon älskar dig, mannen.
Det är förkrossande.
Vi räddade henne, men hon är inte här.
Jag vill bara att hon ska vara sig själv.
Det tar väl tid.
Exakt.
Jag pratar inte om min make. Jag tänker inte på honom längre.
Jag älskade honom aldrig. Jag tänker inte på honom.
Visste du att folk säger att militären lär folk att bli mördare?
Det tror inte jag.
-Du… -Vill du veta sanningen?
…titta på det här. Det är oroande.
Jag tror att de som redan är det tar sig till militären.
Min make är det. En mördare.
Det är inte hon. Det vet vi båda.
Under såna omständigheter gör man allt för att överleva.
Men tänk om hon är en helt annan person nu?
Jag känner inte igen henne.
Mitch hör snart av sig angående exfiltreringen.
Jag längtar efter att lämna det här jävla landet.
Visst fuckade vi upp det här stället, amigo?
Sí, señor.
God eftermiddag. Colombianer.
Det är en ära för mig att stå framför er alla.
De modigaste av de modiga.
De starkaste av de starka.
Och eliten av våra väpnade styrkor.
Jag vet att ni är redo
att göra colombianerna stolta över sitt land.
Jag är här för att verkligen tacka er
och för att säga att det här landet, Colombia, behöver er.
Ingen president önskar sig krig
och ingen befälhavare välkomnar det.
Men det finns stunder då historien förpliktar oss
att fatta svåra beslut med integritet.
Må ni ha medvind och medgörligt hav.
Gud välsigne er.
Herr president!
Jag behöver en minut av er tid.
Herr president!
Det var förvirrande.
Det var en lugn kväll.
Plötsligt hörde vi gevärsskott.
Krig utbröt och vi bara sprang mot bergen, för vad kunde vi annars göra?
De gjorde oss hemlösa, var ska vi bo?
Med vilka pengar?
Vårt var ett fridfullt samhälle med familjer och bra jobb.
Och de kom
som demoner i natten!
De förstörde allt.
Oroa er inte, frun. Vi ska lära venezuelanerna en läxa.
Varför borde vi göra det?
De attackerade oss.
Colombia attackerade Venezuela först, för att befria en amerikansk kvinna.
Oavsett vilket, så ska vi krossa dem.
Colombia attackerade Venezuela först! Fattar ni inte?
Efter att colombianska styrkor attackerade en militärbas i Venezuela,
uppstod fientlighet mellan de två länderna.
Violeta.
Hej.
Vi visste inte att du skulle komma.
Jag trodde Ernesto skulle ha berättat.
Nej.
Jag kom för att tala med dig och Amber innan ni åker.
Det gör väl inget?
Kom igen.
Det kanske vore bra för min syster att prata med nån annan än oss.
Hon mår inte bra.
Hon vägrar äta.
Jag försökte ge henne lugnande. Hon…
Du kanske kan få henne att ta sprutan?
Ja. Jag ska försöka.
Hej, Amber.
Jag ville träffa dig. Är det okej?
Visst.
Jag är glad att du är trygg.
Jag är helt jävla förstörd.
Som jag ser det, är du mer eller mindre okej.
Jag minns hur nätterna var efter min kidnappning.
Hur mardrömmarna kom tillbaka.
Det var så jobbigt
att jag behövde medicin för att sova.
Det är normalt.
Medicin.
Tror du det skulle hjälpa?
Jag dödade min vän.
Nån måste straffas.
Tack, Amberline. Tack.
Kom igen.
Se på dig själv. Kom igen.
-Den här kvinnan är oskyldig. -Nej, det är jag inte.
Jo.
Ser du?
Nej.
Ingen kommer förstå det du gått igenom.
Nej, det kommer de inte.
Du måste lära dig leva med att vara ensam om det du upplevde,
och inte tro att andra ska dela det med dig.
Kidnapparen hade all makt, hela tiden. Och du är oskyldig.
-Jag är inte oskyldig. -Jo. Du är oskyldig, min vän.
Om en rattfyllerist kör in i din bil, och du faller, då är du skadad.
Och när han smiter iväg, och polisen jagar efter och dödar honom,
är det inte ditt fel.
Men de dödade inte föraren, de dödade alla.
En massaker!
Så många döda! Jag kan inte hålla ordning på dem!
Jag förstår.
Ta din medicin.
Hon behöver vila.
-Tog hon medicinen? -Inte än,
men hon började säga nåt intressant.
Okej, vänta. Jag vill att Prince hör. Han är där borta.
Hon pratade om hur många människor som dödades…
…och hon kallade det en massaker.
Säg det du sa till mig till honom.
Hon sa att det var en massaker.
-Massaker? -Ja, vilket förvånade mig lite,
att den colombianska armén skulle göra nåt sånt så öppet.
-Ja. -Faktum är
att mina källor i det militära sa att armén inte alls var involverad.
Vänta. Är det därför du är här? För att fråga om ett hemligt uppdrag?
Jag var orolig för henne. Vad är svaret?
Tyvärr. Han har rätt. Vi kan inte diskutera sekretessbelagda ämnen.
Nix. Det kan vi inte. Det vore olagligt att prata om det.
-"Sekretessbelagda ämnen." -Ja.
-Sekretess, förstår du? -Ser ni på nyheterna?
-Inte på sista tiden. -Det hela utvecklas till ett krig,
och det finns falanger mellan länderna som verkligen vill ha krig.
Förstår ni det?
De bryr sig inte om varför eller hur det startar.
De bryr sig inte, inte ens om ni startade det
genom att låtsas vara den colombianska armén.
-Förnekar du det? -Ja, det gör jag.
-Ja. -Hej, älskling.
Mår du bra?
Du.
Jag ska ta sömnmedicinen.
Okej.
-Kom och sätt dig vid… -Kan jag få den?
-Jag kan göra det själv. -Visst.
-Oroa dig inte. Snart är vi hemma. -Jag ska inte hem.
Jag ska göra er en sista tjänst. För Ambers skull.
Ni måste lämna mitt land omedelbart.
Anspänningen ökar.
Den colombianska räden mot Venezuela
bemöttes omedelbart med en venezuelansk attack på en colombiansk militärbas.
Fyra missiler avfyrades.
Ingen lösning tycks vara i sikte.
Jag beställde din favorit.
Jag är inte hungrig.
Hur gick det?
Hur involverad är du?
Jag vill att du berättar allt du vet om det som pågår.
-Jag vet lika mycket som du. -Jaså?
De räddade henne, vilket var det viktigaste, det är allt.
Det är över.
Jag tror att det bara är början.
Tja…
…det är möjligt att Colombia behöver ett krig.
Stämmer det?
-Jag tror dig inte. -Vi behöver pengar.
-Colombia behöver inte pengar. -Colombia behöver massa pengar.
Sist vi fick pengar var "Plan Colombia", för kriget mot droger.
Sen dess har amerikanerna i stort sett övergett oss finansiellt.
Vänstern är på krigsstigen. Vet du varför?
För att regeringen är pank och inte håller sina löften.
Är vi inte försiktiga så vinner vänstern och då är vi körda,
och sen ligger vi lika illa till som Venezuela.
Ja. Vi behöver ett krig.
För krig betyder pengar och pengar ger stabilitet.
Okej.
Se inte på mig så där.
Du känner mig väldigt väl, min åsikt borde inte förvåna dig.
Det gör den inte.
Du kanske har rätt ur ekonomisk synpunkt.
Men moraliskt sett, raring, är jag äcklad av dig.
Vi byter ämne.
Kan vi inte bara umgås en helg och ignorera sånt vi inte kan förändra?
Vart är du på väg?
Jag skapade inte den här situationen.
Jag bara pekar ut alla vinklar.
Var försiktig!
Vet du…
…Violeta har rätt.
Vi startade ett krig.
Har du ångrat dig?
Klart jag har ångrat mig.
För helvete, många människor dog för hennes frihet.
Ja, och de är inte vårt ansvar, okej? Det är de inte.
Hon är det.
Inget av det här är rätt.
Det är vad vi gjorde. Nu måste vi bära våra bördor som alla andra.
Jag ska kolla hur hon mår.
Helvete.
Hon är inte på rummet. Jag kollar trapporna.
Jag går ut.
Håll utkik efter poliser.
Hon kan inte ha hunnit så långt. Kolla stora torget.
Hon är inte här. Jag hittar henne inte.
Jag hittade henne.
Du kan inte vara ute bland allmänheten än.
Det är här jag vill vara.
Vi är efterlysta, och om vi blir fasttagna…
Jag kanske vill bli fasttagen.
Jag tänker inte åka hem med er.
Vadå, behöver du inte mig längre?
Jag behöver inte ditt beskydd. Du behöver inte hålla mig trygg.
-Sluta. -Du behöver inte se till mitt bästa.
-Jag klarar mig. -Snälla.
-Tänker du inte komma hem? -Nej.
Jag släpper dig fri.
Eric då?
-Befria mig från det. -Jag?
Du sa just att du inte behöver mig längre.
Du måste ordna upp det, Loppan.
Han offrade sitt liv för dig.
Han kunde ha blivit senator… Satans president en dag.
Det kan han fortfarande.
Nej, inte nu längre. Han älskar dig, för fan.
Han älskar illusionen av mig. Han räddade mig för att slippa förlora.
Hur blev du så hjärtlös?
Han tog en kula för dig och du avgav ett löfte, Loppan. Du måste göra rätt.
Bara gud kan göra det.
In här.
Du går för långt, och du har fel.
Om jag lärt mig nåt, efter att ha så mycket blod på mina händer…
…och nu har du också det…
…är det att det kvittar om man ber gud om förlåtelse.
Frågan är om man kan förlåta sig själv.
Det är det man måste jobba på.
Nu sticker vi härifrån, för fan.
Vänta. Vänta.
Okej. Okej.
Prata med mig. Vi är på Plaza Boulevard.
Vänta på mig, jag är på väg.
Hör på.
Ny exfiltrering från Mitch,
övergivet strandhus nära ett flygfält.
Älskling?
Kommer du?
Vi åker till strandhuset. Stannar där, inväntar signalen.
Vi kör till flygfältet. Vi flyger till San Diego.
Herr president.
Ni igen?
Rör mig inte.
Jag behöver få bekräftat att ni eller nån i armén
auktoriserade attacken på Venezuela.
Det här är löjligt. Ni måste boka ett möte.
Gjorde ni det?
Om ni gjorde det, finns det dokumentation.
Förr eller senare kommer det ut.
-Vilket då? -Att ni vet precis hur allt började.
Ni vet att den colombianska armén inte var involverad.
Ni vet att de som bär skulden
är de två amerikanerna som gick under colombiansk flagg.
Men ni tänker inte göra nåt åt det.
Och inte berätta sanningen för Venezuela. Varför?
Ni kanske tror att krig är bra för ekonomin.
Ni kanske är tacksam mot amerikanerna som startade ett krig ni eftersökte
men inte hade modet att starta själv.
Med all respekt, herr president, ni kommer inte överleva den här lögnen.
Ni måste gripa amerikanerna
och berätta sanningen för Venezuela.
-För ert presidentskaps bästa. -Hotar ni mig?
Ni har inga bevis.
Jag har er heder.
Godmorgon.
Kan jag hjälpa er?
-Är den snabb? -Rätt snabb.
Så här är det.
Violeta Matíz pressade presidenten.
Pereira stänger ner all lufttrafik.
Rikstäckande larm har utfärdats.
Mmhm.
Var försiktiga. Militären är överallt.
Okej, nu lämnar vi huvudleden.
Vi svänger här.
Helvete. Vägspärr.
Loppan, oroa dig inte. Vi klarar oss.
Jag kör runt.
Åt helvete med det här. Fan. Jösses.
-Hur långt bort är vi? -Tre kilometer. Mindre.
Lägg undan vapnen, ur sikte.
Det är fan poliser överallt.
Det börjar bli svårframkomligt. Var är du nu?
Jag väntar på er i hamnen.
Toppen.
Vi kommer fastna här.
Det finns en marknad där vi kan gena.
-Vi gör det. Kom igen. -Visst. Okej.
Vi går till fots.
Bara ta den.
Kom igen. Nu!
Vänster, vänster, vänster.
Vi korsar marknaden till fots.
Gena. Hamnen är på södra sidan.
Uppfattat.
-Redo? -Ja.
Då går vi.
Bara fortsätt. Gå.
Okej.
-Hitta dem och för dem till mig. -Ska bli!
-Leta överallt efter dem. -Kom igen!
Blockera alla utgångar.
Hör upp, tillstånd att neutralisera männen.
Jag upprepar, tillstånd att neutralisera männen.
Okej.
Den här vägen.
In här.
-Översten. -Uppdatera mig.
Vi har fått rapporter om att de är på väg söderut.
De har dödat några soldater.
Hör upp!
Amerikanerna kommer inte levande härifrån. Inte ens kvinnan. Uppfattat?
-Uppfattat! -Verkställ!
De är här nånstans.
Sprid er!
Ja?
Det är okej. Du kommer klara dig.
Du kommer bli okej.
De närmar sig.
Det är 20 killar där ute, södra sidan är avstängd.
Vi kommer inte kunna kämpa oss ur det här.
Du tar den här.
Amber, stanna här.
-Två där borta. -Det står två där nere.
Jag kollar där uppe. Var redo att utgå.
Gå! Gå!
Jag tar de här killarna.
Vänster!
Ner.
Jag är okej.
-Okej. -Det är säkert. Vi kör.
Kom igen, kör.
Gå! Gå! Gå!
Gå! Gå!
Huka dig! Huka dig!
Kom igen! Kör!
Där är han.
En halvtimme till flygfältet.
Vi är nästan hemma.
Stanna där. Jag hämtar er imorgon.
Kusten är klar.
Jag fixar det här.
Inkommande.
Hör på, Amber.
Säg hur jag kan ställa det här tillrätta.
-Hur ska jag kunna förklara för dig? -Försök.
Jag lyssnar.
Jag överlevde den här upplevelsen och jag är en annan person.
Jag är inte densamma.
Det känns som om vi måste börja om.
Jag vill inte vara i din närhet.
Jag tycker äktenskapet är ett misstag.
Jag vill börja om.
Jag vet inte hur…
…eller på vilket sätt.
Men jag kan inte återvända till vårt hus som om inget har hänt.
-Det är okej. -Jag kan inte. Okej?
Jag är inte heller densamme.
Du trodde att du var död. Jag återuppstod också,
för jag insåg att mitt liv inte är värt nåt utan dig.
Det var fint sagt, och du tror säkert det, men det är en lögn.
-Så kan du inte säga. -Eric, vi funkar inte.
Ogiltigförklara inte mina känslor. Där har du ett bra terapiord.
Jag vet vad jag känner.
Jag älskar dig.
Även om du verkligen gör mig förbannad just nu,
och stöter bort mig som vanligt,
för att du inte tror att du förtjänar kärlek.
-Eller nåt bra överhuvudtaget. -Dra åt helvete, Eric.
Det är sant.
Sanningen är att jag kidnappades och du inte kunde rädda mig.
Så du fick ett raserianfall. Det liknade ett blodbad.
Jag ville inte att du skulle döda så många för min skull.
Eric, jag kan inte titta på dig utan att bli påmind om det.
Och hur ska du kunna se på mig
och dagligen bli påmind om att jag förstörde ditt liv?
Åt helvete med mitt liv.
Vem bryr sig? Jag skaffar ett nytt.
-För mig är det inte så lätt. -Lägg av.
Jag kan inte bara blinka och låtsas att det inte hände.
Så det är slut?
Finns inget utrymme för förlåtelse?
-Vår grund är inte stark nog. -Nu kan du få ett lyckligt liv.
Och vi kan skapa den grunden.
Ge inte upp om oss.
Fan, vi har ju kommit så långt.
Så du får spela frälsare?
Du spiller blod. Du städar undan.
Det var dealen jag gjorde.
Jag är soldat.
Det du sa på de där banden, Amber…
Jag hörde dig. Du har inte fel.
Men för en gångs skull får jag en chans,
en enda chans att göra det rätta istället för nåt rättskaffens.
Jag får rädda min fru.
Inte gud och fosterlandet, utan personen jag älskar mest i världen.
Och när prövningen är som värst, när jag behöver dig som mest,
då glider mig allt ur händerna.
Du måste släppa mig.
Jag kan inte. Jag vägrar.
Åker jag hem nu kommer jag känna mig som en bluff.
Som om jag försöker bebo ett liv med dött skal.
Om du älskar mig så kämpar du inte emot.
Låt mig få det här.
Du krossar mitt hjärta.
Det finns värre saker som kan hända.
BASERAD PÅ "WHEN HEROES FLY" AV
INSPIRERAD AV "WHEN HEROES FLY" AV
SKAPAD AV
TILL MINNE AV ANA MARIA ZEA
Undertexter: Victoria Heaps