Dobré ráno.
Odhrniem závesy, nech vojde slnko? Vonku… Vonku je naozaj krásne.
Hej.
Prečo so mnou nejdeš na chvíľu von?
Je fakt pekne.
Tak poď.
Rozumiem.
Sú tam raňajky, ak ich chceš, dobre?
Tak poď.
Úžasné, však?
Sme v Cartagene.
Vlastne celkom blízko oceána.
Nechceš sa dnes prezliecť a dať si sprchu?
Možno sa budeš opäť cítiť vo svojej koži.
Zlatko?
Už si v bezpečí. Nikto ti neublíži, nie kým som tu ja.
Nedovolím im to. Jasné?
Voniaš ako niekto cudzí.
To nehovor, jasné? Som tvoj manžel…
Len mi daj polievku.
Polievku?
Počuj, Amber,
tvoje… tvoje telo si odvyká od drog.
Nech ti už dali čokoľvek…
S Bambim si myslíme, že by si si mala dať sedatíva,
- nech to je ľahšie. - Nie. Nie, nie.
- Nespala si už… Dobre, dobre. - Nedotýkaj sa ma tým!
- To nič. - Nedotýkaj sa ma tým.
Ja… Neublížime ti.
Nepoužijeme to. Neublížim ti. Poď sem.
To nič, to nič.
- Pomôže ti to. - Zmrd! Pusti ma!
Čo dor…
Je ako divoké zviera.
To je tou traumou.
Áno, chápem. Je v šoku po tom, čo jej urobili,
ale ja… som jej manžel, jasné?
Teda, nemal by som preniknúť k jej… k jej srdcu?
Daj… Daj jej skrátka čas.
Ľúbi ťa.
Len mi to láme srdce.
Zachránili sme ju, ale v skutočnosti tu nie je.
Chcem, aby bola sama sebou, vieš?
Asi je to proces.
Presne.
Nebudem hovoriť o manželovi. Už naňho nemyslím, jasné?
Nikdy som ho nemilovala. Nemyslím naňho.
Vieš, ľudia hovoria, že armáda robí z ľudí zabijakov?
Ja si to nemyslím.
- Kamoš… - Chceš počuť pravdu?
…pozri sa. Je to fakt znepokojujúce.
Myslím, že si tam nájdu cestu tí, ktorí už nimi sú.
A to je môj manžel. Vrah.
To nie je ona. Obaja to vieme.
V takých podmienkach by si urobil čokoľvek, aby si prežil.
Ale čo ak je z nej teraz úplne iný človek?
Nespoznávam ju.
Mitch čoskoro oznámi miesto vyzdvihnutia.
Neviem sa dočkať, keď odídem z tejto skurvenej krajiny.
Fakt sme im to tu dodrbali, že amigo?
Dobrý deň.
Kolumbijčania.
Je mi cťou,
že môžem pred vami stáť.
Pred najodvážnejšími z odvážnych.
Najsilnejšími zo silných.
Pred elitou našich ozbrojených síl.
Určite budete pripravení
vzbudiť u Kolumbijčanov hrdosť na svoju krajinu.
Som tu, aby som vám úprimne poďakoval
a povedal vám, že táto krajina,
Kolumbia, vás potrebuje.
Žiadny prezident si nepraje vojnu
a žiadny veliteľ ju nevíta.
Ale v istých chvíľach nám dejiny ukladajú za povinnosť
učiniť ťažké rozhodnutia s integritou.
Spravodlivý vietor a pokojné more.
Boh vám žehnaj.
Pán prezident!
Len chvíľku.
Pán prezident!
Celé to bolo mätúce.
Noc bola tichá.
Zrazu sme začuli streľbu.
Vyslobodili sme sa a začali sme utekať smerom do hôr,
lebo čo iné sme mali robiť?
Nechali nás bez domova, kde máme bývať?
S akými peniazmi?
Boli sme pokojná komunita
s rodinami a dobrou prácou.
A potom prišli
ako diabli v noci!
Všetko zničili.
Nebojte sa, slečna.
Tým Venezuelčanom dáme príučku.
Prečo by sme to mali robiť?
Zaútočili na nás.
Kolumbia zaútočila skôr,
aby oslobodila Američanku, ktorú tam väznili.
Tak či onak, nakopeme ich.
Kolumbia zaútočila skôr! Čo na tom nechápete?
Po útoku kolumbijských síl na vojenskú základňu vo Venezuele,
sa medzi týmito dvomi národmi rozpútalo nepriateľstvo.
Violeta.
Zdravím.
Nevedeli sme, že prídeš.
Myslela som, že vám to Ernesto povedal.
Nie.
Prišla som sa s vami aj s Amber porozprávať, než odídete.
Môžem?
No tak.
Možno sestre prospeje, keď sa porozpráva aj s niekým iným.
Je na tom zle.
Nechce jesť.
Skúsili sme jej dať sedatíva. Ona…
Možno si ich zoberie od teba?
Áno. Pokúsim sa.
Ahoj, Amber.
Chcela som sa stretnúť. Môžem?
Iste.
Som rada, že si v bezpečí.
Som fakt v sračkách.
Ale vidím, že v podstate si v poriadku.
Pamätám si, aké to bolo v noci potom, čo ma uniesli.
Ako sa tá hrôza vracala.
Bolo to také zlé,
že som potrebovala lieky na spanie.
Je to normálne.
Lieky.
Myslíš, že by pomohli?
Zabila som priateľku.
Niekoho musí stihnúť trest.
Ďakujem, Amberline. Ďakujem.
Poď.
Pozri sa na seba. No tak.
- Táto žena je nevinná. - Nie, nie som.
Áno.
Vidíš to?
Nie.
Nikto nikdy nepochopí, čím si si prešla.
Nie, nepochopí.
A musíš žiť s osamelosťou svojej skúsenosti
a nesmieš očakávať, že ju druhí pochopia.
Únosca mal vždy všetku moc. A ty si nevinná.
- Nie som nevinná. - Ale áno. Si nevinná, priateľka moja.
Ak ťa opitý vodič zrazí autom a spadneš, si zranená.
A potom odíde a polícia ho naháňa a pri naháňačke ho zabijú,
nie je to tvoja vina.
Ale nezabili vodiča, zabili všetkých.
Masaker!
Je tam toľko mŕtvych, že ich ani neviem zrátať.
Chápem.
Daj si lieky.
Musí odpočívať.
- A dala si lieky? - Ešte nie,
ale povedala niečo zaujímavé.
Áno, nuž, počkaj. Chcem, aby to počul aj Prince. Je tam.
Hovorila o tom, koľko zomrelo ľudí…
a povedala, že to bol masaker.
Povedz mu to, čo mne.
Povedala, že to bol masaker.
- Masaker? - Áno,
pripadalo mi trochu prekvapivé,
že by kolumbijská armáda niečo také urobila tak verejne.
- Áno. - Vlastne,
moje kontakty v armáde mi povedali, že armáda do toho nebola vôbec zapletená.
Počkať. Takže preto si tu? Aby si nás spovedala ohľadom misie?
Bála som sa o ňu. Tak aká je odpoveď?
Prepáč. Má pravdu.
Nemôžeme hovoriť o tajných veciach.
Nie. Presne, nemôžeme.
Bolo by to protizákonné.
- „Tajné veci?“ - Hej.
- Rozumieš tomu? - Videl si správy?
- V poslednej dobe nie. - Eskaluje to do malej vojny
a v oboch krajinách sú frakcie,
ktoré naozaj chcú veľkú vojnu.
Rozumieš ty tomu?
A je im jedno prečo a ako to vypukne.
Je im jedno, aj keby vypukla kvôli vám
pri napodobňovaní kolumbijskej armády.
- Popieraš to? - Áno.
- Hej. - Hej, zlato.
Je ti niečo?
Ahoj, ahoj.
Dám si lieky na spanie.
Dobre.
- Poď a sadni si… - Dáš mi ich?
Zvládnem to sama.
Iste.
Neboj sa, zlatko. Čoskoro budeme doma.
Nejdem domov.
Toto je moja posledná láskavosť, a nie je pre vás. Je pre Amber.
Musíte odísť z mojej krajiny, okamžite.
Napätie sa stupňuje.
Na kolumbijský záťah vo Venezuele
okamžite odpovedali venezuelské sily útokom na kolumbijskú základňu.
Vystrelili štyri rakety.
Zdá sa, že to nemá konca.
Objednal som tvoje obľúbené.
Nie som hladná.
Ako to dopadlo?
Ako veľmi si do toho zapletený?
Povedz mi, čo presne vieš o tom, čo sa deje.
- Viem presne to, čo ty. - Áno?
Zachránili ju, a to je to najdôležitejšie.
Je koniec.
Podľa mňa je to len začiatok.
Nuž,
Kolumbia možno potrebuje vojnu.
Skutočne?
Neverím ti.
Potrebujeme peniaze.
Kolumbia nepotrebuje peniaze.
Kolumbia potrebuje kopu peňazí.
Naposledy sa k nám dostali peniaze z „Plánu Kolumbia“ na vojnu proti drogám.
Odvtedy nás v podstate Američania finančne opustili.
Ľavica je na vzostupe. A vieš prečo?
Lebo vláda je nefunkčná a neplní si sľuby.
A ak nebudeme opatrní, ľavica vyhrá a budeme v riti
a budeme mať také problémy ako Venezuela.
Áno. Potrebujeme vojnu.
Vojna rovná sa peniaze a peniaze prinášajú stabilitu.
Dobre.
Nepozeraj sa tak na mňa.
Poznáš ma veľmi dobre, takže by ťa môj názor nemal prekvapiť.
Neprekvapuje ma tvoj názor.
Možno máš z ekonomického hľadiska pravdu.
Ale, zlatko, morálne som z teba znechutená.
Zmeňme tému.
Môžeme spolu stráviť pekný víkend a hodiť za hlavu veci, ktoré nezmeníme?
Hej, kam to ideš?
Ja som tú situáciu nevytvoril.
Len poukazujem na všetky jej uhly.
Prosím, buď opatrná!
Vieš,
Violeta má pravdu.
Rozpútali sme vojnu.
Ľutuješ to?
Iste, že to ľutujem.
Dopekla, za jej slobodu muselo umrieť veľa ľudí.
Áno, a nenesieme za nich zodpovednosť, jasné? Skrátka nie.
Za ňu áno.
Nič z toho nie je správne.
Je to niečo, čo sme urobili a teraz si musíme niesť bremeno ako každý.
Idem ju skontrolovať.
Doriti.
Hej, nie je v izbe. Skontrolujem schody.
Idem von.
Pozor na polišov.
Počuj, nemohla sa dostať ďaleko. Skontroluj hlavné námestie.
Nie je tu. Nevidím ju.
Našiel som ju.
Nemôžeš byť teraz na verejnosti.
Chcem tu byť.
Hľadajú nás, a ak… ak nás chytia…
Možno chcem, aby ma chytili.
Nejdem s vami domov.
Čiže ako, už ma viac nepotrebuješ?
Nepotrebujem tvoju ochranu. Nemusíš ma držať v bezpečí.
- No tak. - Nemusíš na mňa dozerať.
- Zvládnem to. - Prosím.
- Nejdeš domov? - Nie.
Máš pohov.
A čo Eric?
Dostaň ma z toho.
Ja?
Práve si mi povedala, že ma už nepotrebuješ.
Musíš to napraviť, Chrobáčik.
Veď sa pre teba vzdal života.
Mohol byť senátor… Raz možno posratý prezident.
Stále ním môže byť.
Nie, už nie. Doriti, miluje ťa.
Miluje predstavu o mne. Zachránil ma, lebo nedokáže prehrávať.
Kedy si sa stala takou bezcitnou?
Obetoval sa za teba a ty si zložila sľub. Naprav to.
Napraví to iba Boh.
Poď sem.
Si mimo a mýliš sa.
Ak som sa niečo naučil, keď mám na rukách všetku tú krv…
A nejakú máš aj ty…
Tak to, že nezáleží na tom, či prosíš Boha o odpustenie.
Ide o to, či si to dokážeš odpustiť ty.
A k tomu sa musíš dopracovať.
A poďme už, doriti, preč.
Počkaj. Počkaj.
Dobre. Dobre.
Hovor. Sme na Bulvári Plaza.
Počkajte ma tam, idem.
Počúvaj.
Nové vyzdvihnutie,
opustený plážový dom pri dráhe.
Zlatko?
Ideš?
Ideme do plážového domu. Ostaneme tam, počkáme na signál.
Prídeme k pristávacej dráhe. Tajne poletíme do San Diega.
Prezident.
Zasa vy?
Nechytajte sa ma.
Chcem potvrdenie, že vy či niekto z armády,
schválil útok na Venezuelu.
Veď je to smiešne. Dohodnite si stretnutie ako každý.
Urobili ste to?
Ak ste ho schválili, musí to mať záznam.
Skôr či neskôr sa to ukáže.
Čo sa ukáže?
Že presne viete, ako to celé vypuklo.
Viete, že kolumbijská armáda do toho nebola zapletená.
Viete, že môžu za to
len tí dvaja Američania s kolumbijskou vlajkou.
Ale nič s tým neurobíte.
A neplánujete Venezuele povedať pravdu.
Prečo?
Možno si myslíte, že vojna prospeje ekonomike.
Možno ste vďačný Američanom, že rozpútali vašu vojnu,
na ktorú ste nemali odvahu.
Pri všetkej úcte, pán prezident,
toto klamstvo neprežijete.
Američanov musíte zatknúť
a povedať Venezuele pravdu.
Spravte to pre svoje dobro.
Vyhrážate sa mi?
Nemáte žiadne dôkazy.
Mám vašu česť.
Dobré ráno, pane.
Ako vám pomôžem?
Je rýchly?
Dosť rýchly.
Takto.
Violeta Matízová zatlačila na prezidenta.
Pereira ruší všetky lety.
Celonárodná pohotovosť.
Uhm.
Buďte opatrní. Všade sú vojaci.
Dobre, okamžite zíďme z hlavnej cesty.
Tu odbočme.
Doriti, blokáda.
Chrobáčik, neboj sa. Budeme v poriadku.
Obídem to.
Srať na to. Kurva. Ježiši.
- Ako sme ďaleko? - Tri kilometre. Menej.
Daj preč zbrane, nech ich nevidno.
Všade sú posratí poliši.
Hej, začína to byť nebezpečné. Kde si?
Čakám na vás v prístave.
Skvelé.
Tu nás chytia.
Tam je tržnica, mohli by sme ísť cez ňu.
- Poďme. Už poďme. - Dobre. Fajn.
Pôjdeme pešo.
Skrátka si ju zober.
Poďme. Hneď!
Vľavo, vľavo.
Ideme pešo trhoviskom.
Prejdite ním. Prístav je na juhu.
Rozumiem.
- Môžeme? - Hej.
Poďme.
Len pokračuj. Poďme.
Dobre.
- Priveďte ich odtiaľ. - Áno, pane!
Všetko prehľadajte.
Poďme!
Zablokujte východy.
Pozor, povolenie na zneutralizovanie.
Opakujem, zneutralizujte mužov.
Dobre.
Tadiaľto.
Tu.
Pane.
Novinky.
Máme informácie, že smerujú na juh.
Zabili pár vojakov.
Počúvajte!
Tí Američania odtiaľto neodídu živí.
Ani tá žena. Jasné?
- Jasné! - Poďme!
Sú niekde tu.
Rozdeľte sa!
Áno?
To nič. Budeš v poriadku.
Budeš v poriadku.
Idú.
Je tam 20 mužov, cez južnú stranu neprejdeme.
Neprestrieľame sa odtiaľto.
Ber túto.
Amber, ostaň tu.
- Tam sú dvaja. - Aj tam.
Skontrolujem to tam. Buďte pripravení ísť.
Pohyb! Pohyb!
Postarám sa o nich.
Vľavo!
Zohni sa.
Som v pohode.
- Dobre. - Čisté. Poďme.
Poďme, poďme.
Pohyb! Pohyb!
Dole! Dole!
No tak! Poďme!
Tam je.
Polhodinu k dráhe.
Už sme skoro doma.
Nikam nechoďte. Ráno vás vyzdvihnem.
Čisté.
Nedokážem to.
Už ide.
Pozri, Amber.
Povedz, čo mám urobiť, aby som to napravil.
Ako ti to mám vysvetliť?
Skús to.
Počúvam.
Prežila som túto skúsenosť a som iný človek.
Nie som ako predtým.
Mám pocit, že potrebujeme odstup.
Nechcem byť pri tebe.
Myslím, že to celé medzi nami je chyba.
Chcem začať odznova.
Neviem, ako…
alebo akým spôsobom.
Ale nemôžem sa vrátiť do nášho domu a tváriť sa, že sa nič nestalo.
- To nič. - Nemôžem. Jasné?
Ani ja nie som ako predtým.
Myslela si, že si mŕtva, ja som vstal z mŕtvych,
lebo som si uvedomil, že môj život bez teba nemá zmysel.
Pekný postoj a určite mu veríš,
ale je to lož.
- Nemôžeš to takto povedať. - Nefunguje to.
Nevyvracaj moje pocity. Veta ako od terapeuta.
Viem, čo cítim.
Ľúbim ťa.
Hoci ma teraz, doriti, fakt serieš,
odtláčaš ma ako vždy,
lebo si myslíš, že si takú lásku nezaslúžiš.
Či vlastne hocičo dobré.
Poser sa, Eric.
Je to tak.
Nie, faktom je, že ma uniesli a nedokázal si ma zachrániť.
Tak si mal záchvat hnevu, ktorý vyzeral ako jatky.
Nechcela som, aby si kvôli mne zabil všetkých tých ľudí.
Eric, nemôžem sa na teba pozrieť a nespomenúť si na to.
A ako sa máš pozrieť ty na mňa
a každý deň si nespomenúť, že som ti pokazila život?
Srať na môj život.
Koho to trápi? Zoženiem si nový.
- Ja to nemám také jednoduché. - No tak.
Nemôžem mávnuť rukou a predstierať, že sa to nestalo.
Takže koniec?
Neexistuje odpustenie?
Nemáme žiadny základ.
Teraz môžeš mať šťastný život.
A ten základ môžeme vybudovať.
Nevzdávaj to s nami.
Ježiši, toľko… sme toho prekonali.
Takže čo, budeš… sa hrať na spasiteľa?
Preleješ krv. Utrieš ju.
Na to som sa dal.
Som vojak.
Čo si povedala v tých videách, Amber…
Pochopil som. Nemýliš sa.
A potom dostanem príležitosť,
jednu šancu urobiť niečo správne namiesto oprávneného.
Šancu zachrániť si manželku.
Nie Boha, ani krajinu, ale osobu, ktorú ľúbim najviac na posratom svete.
A teraz, v najrozhodujúcejšej chvíli, keď ťa najviac potrebujem,
mi všetko uniká pomedzi prsty.
Musíš ma nechať odísť.
Nemôžem. Nenechám.
Ak teraz pôjdem domov, budem sa cítiť ako podvodníčka.
Akoby som sa snažila žiť život s odumretou kožou.
Ak ma ľúbiš, nebojuj so mnou.
Nechaj ma.
Lámeš mi srdce.
Dejú sa aj horšie veci.
PODĽA SERIÁLU WHEN HEROES FLY
PODĽA ROMÁNU AMIRA GUTFREUNDA
VYTVORIL
S LÁSKOU SPOMÍNAME NA ANU MARIU ZEA
Preklad titulkov: Jozef Ferencz