God morgen.
Skal jeg åpne gardinene og slippe inn solen? Det er nydelig ute.
Hei.
Vil du ikke bli med meg ut litt?
Det er veldig fint.
Kom.
Jeg forstår.
Det er frokost der hvis du vil ha.
Kom igjen.
Er det ikke fint?
Vi er i Cartagena.
Faktisk ganske nær havet.
Kanskje ta av deg de klærne og ta en dusj i dag?
Da vil du kanskje føle deg som deg selv.
Kjære?
Du er i trygghet nå. Ingen skal skade deg, ikke så lenge jeg er her.
Det får de ikke. Ok?
Du lukter som en fremmed.
Ikke si det. Jeg er mannen d…
Bare gi meg suppa.
Suppa?
Hør her, Amber.
Kroppen din har abstinenser.
Uansett hva de dopet deg med…
Bambi og jeg synes du skal ta noe beroligende
-for å komme gjennom det. -Nei.
-Du har ikke sovet på… -Ikke rør meg med den dritten!
-Det er greit. -Ikke rør meg med det.
Vi skal ikke gjøre deg noe. Jeg skal ikke gjøre deg noe. Kom.
Det går bra.
-Det er for å hjelpe deg gjennom det. -Din jævel! Slipp!
Hva i…
Hun er som et vilt dyr.
Det er traumet.
Ja. Hun er i sjokk etter hva de enn gjorde mot henne.
Men jeg er jo mannen hennes.
Burde jeg ikke bryte gjennom til… hjertet hennes?
Bare gi henne litt tid.
-Hun elsker deg. -Det er hjerteskjærende.
Vi reddet henne, men hun er egentlig ikke her.
Jeg vil at hun skal bli seg selv.
Det er vel en prosess.
Nettopp.
Jeg snakker ikke om mannen min. Jeg tenker aldri på ham mer.
Jeg elsket ham aldri. Jeg tenker ikke på ham.
Folk sier at det militære lærer folk å bli mordere.
Det tror ikke jeg.
-Du. -Vil du vite sannheten?
Se på dette. Det er veldig urovekkende.
Jeg tror de som er det alt kommer seg dit.
Det er mannen min. En morder.
Det er ikke henne. Det vet vi.
Man gjør hva som helst i en sånn situasjon.
Men hva om hun er en helt annen person nå?
Jeg kjenner henne ikke igjen.
Mitch bør snart gi beskjed om uttrekking.
Jeg gleder meg til å dra fra dette jævla landet.
Vi smadret virkelig dette stedet, amigo.
Sí, señor.
God ettermiddag. Colombianere.
Det er meg en ære å stå foran dere alle.
De tapreste av de tapre.
De sterkeste av de sterke.
Og eliten av våre væpnede styrker.
Jeg er sikker på at dere vil være rede
til å gjøre colombianere stolte av landet sitt.
Jeg er her for å takke dere
og fortelle at dette landet, Colombia, trenger dere.
Ingen president ønsker krig, og ingen befal gleder seg over det.
Men det er tider da historien krever
at vi tar vanskelige avgjørelser med integritet.
Måtte dere ha medvind og smult vann. Gud velsigne dere.
Herr president! Jeg trenger bare et øyeblikk.
Herr president!
Det var forvirrende.
Det var en rolig kveld.
Plutselig hørte vi skudd.
Krig startet, og vi løp mot fjellene,
for hva annet kunne vi gjøre?
De gjorde oss hjemløse. Hvor skal vi bo?
Med hvilke penger?
Vi var et fredelig lokalsamfunn
med familier og gode jobber.
Og de kom som djevler om natten.
De ødela alt.
Ta det med ro. Vi skal gi venezuelanerne en lærepenge.
Hvorfor skal vi det?
De angrep oss.
Colombia angrep Venezuela for å befri en amerikaner som ble holdt fanget der.
Vi skal uansett banke dem.
Colombia angrep Venezuela først! Hva er det du ikke forstår?
Etter at colombianske styrker angrep en militærbase i Venezuela,
har fiendtlighet brutt ut mellom de to landene.
Violeta.
Hei.
-Vi visste ikke at du kom. -Jeg trodde Ernesto skulle fortelle det.
Nei.
Jeg vil snakke med deg og Amber før dere drar.
Er det greit?
Kom igjen.
Søsteren min vil kanskje ha godt av å snakke med noen andre enn oss.
Hun er helt ødelagt.
Hun vil ikke spise. Har prøvd å gi henne beroligende. Hun…
Kanskje du kan få henne til å ta det.
Ja. Jeg skal prøve.
Hei, Amber.
Jeg ville møte deg. Er det greit?
Ja da.
Jeg er glad du er i trygghet.
Jeg er ute å kjøre.
Men jeg kan se at du i bunn og grunn er like hel.
Jeg husker hvordan dette var om natten etter at jeg ble kidnappet.
Hvordan frykten kom tilbake.
Det var så ille at jeg trengte medikamenter for å få sove.
Det er normalt.
Medikamenter.
Tror du det vil hjelpe?
Jeg drepte vennen min.
Noen må bli straffet.
Takk, Amberline. Takk.
Kom igjen.
Se på deg. Kom igjen.
-Denne kvinnen er uskyldig. -Nei, det er jeg ikke.
Jo.
Ser du det?
Nei.
Ingen kan noensinne forstå hva du har vært gjennom.
Nei, det kan de ikke.
Og du må leve med ensomheten ved opplevelsen din,
og ikke vente at andre skal dele det.
Kidnapperen hadde all makten, alltid. Og du er uskyldig.
-Jeg er ikke uskyldig. -Jo. Du er uskyldig, min venn.
Om en fyllekjører kjører på deg, og du faller om skadet.
Og han stikker av, og politiet jager ham, og han blir drept, er det ikke din skyld.
De drepte ikke sjåføren, de drepte alle.
En massakre!
Det er så mange døde, og jeg kan ikke få orden på det i hodet.
Jeg forstår.
Ta medisinen din.
Hun trenger å hvile.
-Tok hun medisinen? -Ikke ennå.
Men hun sa noe veldig interessant.
Vent. Prince må høre dette. Han er her borte.
Hun snakket om at mange ble drept…
…og hun sa at det var en massakre.
Fortell ham det du fortalte meg.
Hun sa at det var en massakre.
-Massakre? -Ja. Jeg syntes det var overraskende
at den colombianske hæren gjorde noe sånt så åpent.
-Ja. -Faktisk
så sa kildene mine at hæren slett ikke var involvert.
Er du her for å avhøre oss om en hemmelig operasjon?
Jeg var bekymret for henne. Så hva er svaret?
Beklager. Han har rett. Vi kan ikke snakke om hemmelige operasjoner.
Nei. Det ville vært ulovlig å snakke om det.
-"Hemmelige operasjoner"? -Ja.
-Hemmelige. -Har dere sett nyhetene?
-Ikke i det siste. -Det eskalerer til en liten krig,
og det er fraksjoner i begge landene som ønsker en stor krig.
Forstår du det?
De bryr seg ikke om hvorfor eller hvordan den starter.
Ikke engang om dere startet den ved å late som dere var den colombianske hæren.
-Benekter du det? -Ja, det gjør jeg.
-Ja. -Hei, kjære. Går det bra?
Hei.
Jeg tar sovemedisinen.
Greit.
-Kom og sett deg… -Gi meg den. Jeg gjør det selv.
Greit.
Ta det med ro. Vi er snart hjemme.
Jeg drar ikke hjem.
Dette er min siste tjeneste, og den er ikke for dere, men for Amber.
Dere må forlate landet mitt med en gang.
Spenningen stiger.
Det colombianske raidet mot Venezuela
ble besvart med et angrep mot en colombiansk base av venezuelanske styrker.
Fire missiler ble avfyrt.
Det er ingen slutt i sikte.
Jeg bestilte favoritten din.
Jeg er ikke sulten.
Hvordan gikk det?
Hvor involvert er du?
Fortell meg nøyaktig hva du vet om det som foregår.
-Jeg vet det samme som deg. -Jaså?
De reddet henne, og det er det viktigste. Det er alt.
-Det er over. -Jeg tror det er bare begynnelsen.
Vel, det er mulig at Colombia trenger en krig.
-Sier du det? Jeg tror deg ikke. -Vi trenger penger.
-Colombia trenger ikke penger. -Colombia trenger mye penger.
Sist vi fikk penger, var det til "Plan Colombia" og kampen mot narkotika.
Siden da har amerikanerne sviktet oss økonomisk.
Venstresiden er i framgang. Vet du hvorfor?
Fordi regjeringen er pengelens og ikke oppfyller løftene.
Er vi ikke forsiktige, vinner venstre, og da er vi i trøbbel.
Da får vi like store problemer som Venezuela.
Ja. Vi trenger en krig.
For krig betyr penger, og penger skaper stabilitet.
Ok.
Ikke se sånn på meg.
Du kjenner meg godt, så meningene mine bør ikke overraske deg.
Meningene dine overrasker meg ikke. Du kan ha rett fra et økonomisk ståsted.
Men moralsk, kjære, føler jeg avsky for deg.
La oss skifte tema.
Kan vi ha en fin helg sammen og glemme ting vi ikke kan forandre?
Hvor skal du?
Jeg skapte ikke denne situasjonen. Jeg påpeker bare alle sidene ved saken.
Vær forsiktig.
Du vet…
…Violeta har rett.
Vi startet en krig.
Beklager du det?
Selvfølgelig beklager jeg det.
Mange mennesker måtte dø for hennes frihet.
Og de er ikke vårt ansvar. Det er de bare ikke.
Hun er det.
Ingenting av dette er riktig.
Vi gjorde det, og nå må vi bære byrdene våre som alle andre.
Jeg skal se til henne.
Faen.
Hun er ikke på rommet. Jeg sjekker trappen.
Går ut.
Pass opp for politi.
Hun kan ikke ha kommet langt. Sjekk torget.
Hun er ikke her.
Jeg fant henne.
Du kan ikke være på offentlige steder nå.
-Det er her jeg vil være. -Vi er etterlyst, og hvis vi blir tatt…
Kanskje jeg vil bli tatt.
Jeg drar ikke hjem med dere.
Så hva? Trenger du meg ikke lenger?
Jeg trenger ikke at du beskytter meg og holder meg trygg.
-Gi deg. -Du trenger ikke å passe på meg.
-Blir du ikke med hjem? -Nei.
Jeg setter deg fri.
Hva med Eric?
Få meg ut av det.
Jeg? Du sa nettopp at du ikke trenger meg mer.
Du må ordne opp med ham, Bug. Han ga opp livet sitt for din skyld.
Han kunne blitt senator… president en dag.
Det kan han fortsatt.
Nei, ikke nå lenger. Han elsker deg, for faen.
Han elsker ideen om meg. Han reddet meg fordi han ikke tåler å tape.
Hvordan ble du så hjerteløs?
Han ble skutt for din skyld, og du avga et løfte. Du må rette det opp.
Bare Gud kan rette det opp.
Inn hit.
Det du gjør, er galt, og du tar feil.
Om det er noe jeg har lært av å ha alt dette blodet på hendene…
…og nå har du noe på dine også…
…er det at det ikke hjelper å be Gud om tilgivelse.
Det handler om å kunne tilgi seg selv. Og det er det vi må jobbe med.
La oss komme oss vekk herfra.
Vent.
Greit.
-Snakk til meg. Vi er på Plaza Boulevard. -Vent på meg der. Jeg kommer.
Hør her.
Ny plan fra Mitch. Forlatt strandhus nær en landingsstripe med…
Kjære?
Kommer du?
Vi drar til strandhuset. Vi venter der på signal.
Vi kjører til flystripen og flyr lavt til San Diego.
Señor president.
Deg igjen?
Ikke rør meg.
Jeg må vite om du eller noen i hæren autoriserte angrepet i Venezuela.
Det er latterlig. Du må be om en avtale.
Gjorde du det?
Hvis du autoriserte det, er det dokumenter.
Før eller siden kommer det ut.
Hva vil komme ut?
At du vet nøyaktig hvordan alt startet.
Du vet at den colombianske hæren ikke var involvert.
De eneste som kan klandres, er de to amerikanerne med colombiansk flagg.
Men du vil ikke gjøre noe med det. Og du vil ikke fortelle Venezuela sannheten.
Hvorfor?
Kanskje du mener at krig er bra for økonomien.
Kanskje du er takknemlig for at amerikanerne startet en krig du ville ha,
men ikke hadde mot til å starte selv. Med respekt å melde, herr president,
du overlever ikke denne løgnen.
Du må arrestere amerikanerne og fortelle Venezuela sannheten.
-Gjør det til presidentskapets beste. -Truer du meg?
Du har ingen bevis.
Jeg har din ære.
God morgen, sir. Hva kan jeg hjelpe deg med?
Er den rask?
Rask nok.
Følgende skjer.
Violeta Matíz presset presidenten.
Pereira stenger all flytrafikk. Det er gått ut nasjonal alarm.
Vær forsiktige. Det er soldater overalt.
La oss komme oss av hovedveien. Sving her.
Faen, veisperring.
Slapp av, Bug. Det går bra.
Jeg kjører rundt.
Faen. Herregud.
-Hvor langt unna er vi? -Tre kilometer.
Få våpnene ut av syne. Det er politi overalt.
Dette blir bare så vidt. Hvor er du?
Jeg venter på havna.
Flott.
-Vi kommer til å bli tatt her. -Det er et marked vi kan gå gjennom.
-Bare kjør. -Greit.
Vi går til fots.
Bare ta den.
Kom igjen. Nå!
Venstre, venstre.
Vi er til fots inne på markedet.
-Gå gjennom. Havna er på sørsiden. -Mottatt.
-Klare? -Ja.
Kom igjen.
Gå videre.
Ok.
-Gjennomsøk markedet og finn dem. -Ja vel, sir.
Let overalt.
Kom igjen!
Steng alle utganger.
Tillatelse til å nøytralisere mennene.
Jeg gjentar, nøytraliser de to mennene.
Ok.
Denne veien.
Inn her.
Sir.
Oppdatering.
Vi har fått meldinger om at de går mot sør.
De har drept noen soldater.
Hør etter! Amerikanerne drar ikke herfra i live.
Ikke engang kvinnen. Forstått?
-Forstått! -Sett i gang!
De er rundt her et sted.
Del dere!
Ja?
Det går bra.
Kommer inn.
Det er 20 menn der ute. Sørsiden er sperret.
Vi kan ikke kjempe oss ut av dette.
Ta denne.
Amber, bli her.
-Det er to der borte. -Det er to der nede.
Jeg sjekker der oppe. Vær klare.
Kom igjen!
Jeg tar disse karene.
Venstre!
Hold dere nede.
Det går bra.
-Greit. -Det er trygt. Kom igjen.
Kom igjen.
Kom igjen!
Hold dere lavt!
Kom igjen!
Der er han.
Det er en halvtime til flystripen.
Vi er nesten hjemme.
Bli her. Jeg henter dere i morgen.
Alt klart.
Jeg klarer dette.
Innkommende.
Hør her, Amber.
Si hva jeg skal gjøre for å ordne opp.
-Hvordan kan jeg forklare deg det? -Prøv.
Jeg hører på deg.
Jeg var gjennom dette, og jeg er en annen person.
Jeg er ikke den samme.
Vi må være fra hverandre.
Jeg vil ikke være nær deg.
Hele denne situasjonen er en tabbe.
Jeg vil begynne på nytt.
Jeg vet ikke hvordan…
…eller på hvilken måte.
Men jeg kan ikke dra tilbake til huset vårt og late som om dette ikke har skjedd.
-Det går bra. -Jeg klarer det ikke.
Jeg er heller ikke den samme.
Du trodde du var død. Jeg kom også tilbake fra de døde
fordi jeg skjønte at livet mitt er ingenting uten deg i det.
Det er pent sagt, og du tror det sikkert, men det er løgn.
-Det kan du ikke si. -Vi fungerer ikke.
Ikke underkjenn følelsene mine. Det er et terapeutisk ord for deg.
Jeg vet hva jeg føler.
Jeg elsker deg.
Selv om du gjør meg rasende nå. Skyver meg fra deg som du alltid gjør
fordi du ikke tror at du fortjener sånn kjærlighet. Eller noe som er bra.
-Faen ta deg, Eric. -Det er sant.
Jeg ble kidnappet, og du kunne ikke redde meg.
Så du fikk raseriutbrudd. Det så ut som et blodbad.
Jeg ville ikke at du skulle drepe dem for min skyld.
Jeg kan ikke se på deg uten å bli minnet på det.
Og hvordan kan du se på meg og bli minnet på at jeg ødela livet ditt?
Drit i livet mitt. Hvem bryr seg? Jeg får meg et nytt liv.
-Det er ikke så enkelt for meg. -Kom igjen.
Jeg kan ikke bare blunke og late som det ikke skjedde.
Så det var det? Er det ikke rom for tilgivelse?
Vi har ikke noe grunnlag.
Du kan få et lykkelig liv nå.
Vi kan bygge det grunnlaget.
Ikke gi opp.
Vi har kommet så langt.
Så du kan spille redningsmann?
Dreper man, må man rydde opp.
Det var det jeg ville. Jeg er soldat.
Det du sa i de filmene, Amber…
Jeg hørte deg. Du tar ikke feil.
Men til en forandring får jeg denne muligheten
til å gjøre noe riktig i stedet for rettskaffent.
Jeg får redde kona mi.
Ikke Gud og fedreland, men den personen jeg elsker høyest i hele verden.
Og nå som jeg trenger deg mest, glipper alt mellom fingrene mine.
Du må la meg gå.
Jeg kan ikke. Jeg vil ikke.
Om jeg drar hjem nå, vil jeg føle meg som en bedrager.
Som om jeg prøver å bebo et liv med død hud.
Elsker du meg, så ikke prøv å stoppe meg.
Gi meg dette.
Du knuser hjertet mitt.
Det er verre ting som kan skje.
BASERT PÅ SERIEN "WHEN HEROES FLY" AV OMRI GIVON
INSPIRERT AV "WHEN HEROES FLY" AV AMIR GUTFREUND
SKAPT AV MARK BOAL
TIL MINNE OM ANA MARIA ZEA
Tekst: Evy Hvidsten