Labrīt.
Atvērt slēģus, ielaist saules gaismu? Laukā ir ļoti skaisti.
Iznāksi uz brīdi ar mani laukā?
Jauka diena.
Nāc!
Es saprotu.
Te ir brokastis, ja gribi, labi?
Nāc.
Brīnišķīgi, vai ne?
Mēs esam Kartahenā.
Vispār diezgan tuvu okeānam.
Varbūt novelc šīs drēbes un ieej šodien dušā?
Tu varētu atkal sajusties kā tu pati.
Mīļā?
Tu tagad esi drošībā. Neviens tev nenodarīs pāri, kamēr es te esmu.
Es viņiem neļaušu. Skaidrs?
Tu smaržo pēc svešinieka.
Nesaki tā, labi? Es esmu tavs vīrs…
Vienkārši iedod man zupu.
Zupu?
Paklau, Embera,
tavs ķermenis piedzīvo abstinences sindromu.
Lai ar ko viņi tevi zāļoja…
Mēs ar Bembiju domājam, ka tev vajag nomierinošu līdzekli.
-Tas tev palīdzēs to pārciest. -Nē. Nē, nē, nē.
-Tu neesi gulējusi jau… Labi. -Nepieskaries ar to sūdu!
-Labi, labi. -Nepieskaries man ar to.
Es… Mēs tev nedarīsim pāri.
Mēs to nelietosim. Es tev nedarīšu pāri. Nāc.
Viss ir labi.
-Es palīdzēšu pārciest dienu. -Mērgli! Laid mani vaļā!
Kas par s…
Viņa ir kā mežonīgs zvērs.
Nu, tā ir trauma.
Jā, es saprotu. Viņa ir šokā pēc tā, ko viņi viņai nodarījuši,
bet es esmu viņas vīrs, vai ne?
Nu, vai man nebūtu jāspēj piekļūt viņas sirdij?
Vienkārši dod viņai nedaudz laika.
Viņa tevi mīl, vecīt.
Man plīst sirds.
Nu, mēs viņu izglābām, bet viņa nemaz te īsti nav.
Es tikai gribu, lai viņa ir viņa pati, zini?
Tas laikam ir process.
Tieši tā.
Es nerunāju par savu vīru. Es par viņu vairs nedomāju, skaidrs?
Es nekad neesmu viņu mīlējusi. Es nedomāju par viņu.
Zin, ļaudis teic, ka armija cilvēkus izmāca par slepkavām.
Es tā nedomāju.
-Vecīt. -Gribi zināt patiesību?
Paskaties. Tas tiešām dara raizes.
Es domāju, ka tādi vienkārši atrod uz to ceļu.
Un tāds ir mans vīrs. Slepkava.
Tā nav viņa. Mēs abi to zinām.
Tajos apstākļos dara jebko, lai izdzīvotu.
Bet ja nu viņa tagad ir pilnīgi cits cilvēks?
Es viņu nepazīstu.
Mičs drīz dos ziņu par evakuāciju.
Nevaru sagaidīt, kad tiksim prom no šīs sūda valsts, vecīt.
Nu, mēs šo vietu pamatīgi paņēmām priekšā, ne, amigo?
Sí, señor.
Labvakar.
Kolumbieši.
Man ir gods stāvēt visu jūsu priekšā.
Jūs esat drosmīgākie starp drosmīgajiem.
Stiprākie starp stiprajiem.
Un mūsu bruņoto spēku elite.
Esmu drošs, ka jūs būsiet gatavi
likt kolumbiešiem lepoties ar savu dzimteni.
Esmu te, lai jums sirsnīgi pateiktos
un jums pateiktu, ka šai valstij,
Kolumbijai, jūs vajag.
Neviens prezidents nevēlas karu,
un neviens komandieris nealkst pēc tā.
Bet ir brīži, kad vēsture uzliek mums pienākumu
atbildīgi pieņemt sarežģītus lēmumus.
Labu ceļavēju un mierīgu jūru!
Lai Dievs jūs svētī!
Prezidenta kungs!
Uz vienu vārdu.
Prezidenta kungs!
Ļoti mulsinoši.
Bija mierīga nakts.
Pēkšņi izdzirdējām šāvienus.
Mēs aizbēgām kalnos,
jo ko citu mēs varējām darīt?
Viņi mums atņēma mājas. Kur lai mēs dzīvojam?
Par kādu naudu?
Mēs bijām miermīlīga kopiena
ar ģimenēm un krietnu darbu.
Un viņi ieradās
kā nelabais nakts vidū!
Viņi visu iznīcināja.
Neuztraucieties, kundze.
Mēs tos venecuēliešus pārmācīsim.
Kāpēc lai mēs to darītu?
Viņi mums uzbruka.
Kolumbija pirmā uzbruka Venecuēlai,
lai atbrīvotu amerikānieti, kuru tur turēja gūstā.
Nu vienalga, sadosim viņiem pa pakaļu.
Kolumbija Venecuēlai uzbruka pirmā! Ko tu no tā nesaproti?
Pēc Kolumbijas spēku uzbrukuma militārajai bāzei Venecuēlā
abu nāciju starpā radies saspīlējums.
Violeta.
Sveiks.
Nezinājām, ka tu ieradīsies.
Man šķita, ka Ernesto jums pateiks.
Nē.
Atbraucu aprunāties ar jums un Emberu, pirms aizbraucat.
Neiebilsti?
Nu taču.
Manai māsai nāktu par labu parunāt ar kādu vēl bez mums abiem.
Ar viņu ir galīgi slikti.
Viņa neēd.
Mēģinājām iedot nomierinošu līdzekli. Viņa…
Varbūt tu pierunāsi viņu uz to?
Jā. Es pamēģināšu.
Sveika, Embera.
Es gribēju tevi satikt. Neiebilsti?
Protams, ne.
Es priecājos, ka esi drošībā.
Man ir pilnīgi aizbraucis jumts.
Bet es redzu, ka pamatos tev nekas nekaiš.
Es atceros, kāda pēc manas nolaupīšanas bija sajūta naktī.
Kā šausmas atgriezās.
Tas bija tik traki,
ka man vajadzēja zāles, lai pagulētu.
Tas ir normāli.
Zāles.
Domā, tās palīdzēs?
Es nogalināju savu draudzeni.
Kāds ir jāsoda.
Paldies, Emberlain. Paldies.
Nāc šurp.
Paskaties uz sevi! Nu taču.
-Šī sieviete ir nevainīga. -Nē, neesmu.
Jā.
Vai redzi?
Nē.
Neviens nemūžam nesapratīs, ko esi piedzīvojusi.
Nē, nesapratīs.
Un tev ir jāsadzīvo ar šo piedzīvotā vientulību,
un negaidi, ka citi to sapratīs.
Visa vara bija nolaupītājam, vienmēr. Un tu esi nevainīga.
-Es neesmu nevainīga. -Esi. Tu esi nevainīga, manu draudzenīt.
Ja piedzēries šoferis tevi notriec un tu nokrīti, tu esi ievainota.
Un tad viņš aizbrauc, policija dzenas viņam pakaļ un nogalina viņu.
Tā nav tava vaina.
Bet viņi nenogalināja šoferi, viņi nogalināja visus.
Slaktiņš!
Tik daudzi ir miruši, ka nespēju viņu izdarīto aptvert.
Es saprotu.
Paņem zāles.
Viņai vajag atpūtu.
-Nu, vai paņēma zāles? -Vēl ne.
Bet viņa pateica ko ļoti interesantu.
Jā, nu pagaidi. Gribu, lai Princis dzird. Viņš tepat ir.
Viņa runāja par to, cik daudz cilvēku tika nogalināts…
un viņa teica, ka tas bija slaktiņš.
Pasaki viņam, ko nupat teici man.
Viņa teica, ka tas bija slaktiņš.
-Slaktiņš? -Jā,
kas man šķita nedaudz pārsteidzoši,
ka Kolumbijas armija publiski darītu ko tādu.
-Jā. -Īstenībā
mani avoti armijā man pastāstīja, ka armija vispār nebija iejaukta.
Paga. Tad tāpēc tu esi te? Iztaujāt mūs par slepenu misiju?
Es biju par viņu nobažījusies. Tad kāda ir atbilde?
Piedod. Viņam taisnība.
Mēs nevaram ar tevi runāt par slepenām lietām.
Nē. Taisnība, nevaram.
Tad mēs rīkotos nelikumīgi.
-"Slepenām lietām"? -Jā.
-Slepenām, saproti? -Redzēji ziņas?
-Pēdējā laikā ne. -Tas jau eskalējis līdz mazam karam.
Un abās valstīs ir frakcijas, kuras ļoti alkst pēc liela kara.
Tu to saproti?
Un viņiem nerūp, kādēļ vai kā tas sākas.
Viņiem pat nerūp, vai to sākāt jūs, uzdodamies par Kolumbijas armiju.
-Tu to noliedz? -Jā, noliedzu.
-Jā. -Sveika, mīļā.
Tev viss labi?
Ei. Ei.
Es gribu tās miegazāles.
Labi.
-Nāc apsēdies pie… -Iedosi to man?
Varu pati iešpricēt.
Protams.
-Neuztraucies, mīļā. Drīz būsim mājās. -Es nebraukšu mājās.
Es izlīdzu pēdējo reizi. Un nevis jums, bet Emberai.
Jums tūlīt pat jāpamet mana valsts.
Spriedze pieaug.
Kolumbijas uzbrukumam Venecuēlai
uzreiz tika atbildēts ar Venecuēlas spēku uzbrukumu Kolumbijas bāzei.
Tika palaistas četras raķetes.
Tam nav redzams gals.
Pasūtīju tavu mīļāko ēdienu.
Es neesmu izsalkusi.
Kā gāja?
Cik ļoti tu esi iesaistīts?
Pasaki man, precīzi ko tu zini par to, kas notiek.
-Es zinu tieši to pašu, ko tu. -Jā?
Viņi izglāba viņu, tas ir vissvarīgākais. Un tas arī viss.
Tas ir beidzies.
Es domāju, tas ir tikai sākums.
Nu, iespējams, Kolumbijai vajag karu.
Ak tā?
Es tev neticu.
Mums vajag naudu.
Kolumbijai nevajag naudu.
Kolumbijai vajag daudz naudas.
Pēdējoreiz dabūjām naudu no "Kolumbijas plāna" narkotiku apkarošanai.
Kopš tā laika amerikāņi finansiāli mūs būtībā ir pametuši.
Kreiso ietekme pieaug. Zini, kāpēc?
Tāpēc, ka valdība ir bankrotējusi un nepilda savus solījumus.
Ja nebūsim uzmanīgi, kreisie uzvarēs un mēs būsim dimbā.
Un tad te būs tādi sūdi kā Venecuēlā.
Jā. Mums vajag karu.
Jo karš nes naudu un nauda nes stabilitāti.
Labi.
Neskaties uz mani tā!
Tu mani labi pazīsti, manam viedoklim nevajadzētu pārsteigt.
Tavs viedoklis mani nepārsteidz.
Varbūt tev taisnība no ekonomiskā skatpunkta.
Bet morālā ziņā, mīļais, man no tevis nelabi.
Nomainām tematu.
Varam pavadīt kopā jauku nedēļas nogali un aizmirst par to, ko nevaram mainīt?
Ei, kur tu ej?
Es neradīju šo situāciju.
Es tikai norādu uz dažādiem viedokļiem.
Lūdzu, esi uzmanīga!
Zini…
Violetai taisnība.
Mēs uzsākām karu.
Tu nožēlo izdarīto?
Protams, ka nožēloju.
Nolādēts, viņas brīvības dēļ bija jāmirst ļoti daudziem cilvēkiem.
Jā, un mēs neesam par viņiem atbildīgi. Labi? Vienkārši neesam.
Par viņu esam.
Nekas no šī nav pareizi.
Mēs to izdarījām, nu mums jānes šī nasta, kā visiem citiem.
Aiziešu viņu apraudzīt.
Velns.
Čomiņ, istabā viņas nav. Apskatīšu kāpnes.
Es eju laukā.
Uzmanies no kruķiem!
Klau, viņa nevar būt tālu aizgājusi. Pārmeklē galveno laukumu.
Viņas te nav. Nevaru viņu atrast.
Es atradu viņu.
Tu nedrīksti tagad būt cilvēkos.
Es vēlos būt te.
Mūs meklē, un ja mūs noķers…
Varbūt es gribu, lai mani noķer.
Es nebraukšu ar jums mājās.
Tad ko, tev vairs mani nevajag?
Man nevajag, lai tu mani aizstāvi. Man nevajag, lai tu mani pasargā.
-Beidz. -Lai rūpējies par mani.
-Pati tikšu galā. -Lūdzu.
-Tu nebrauksi mājās? -Nē, nebraukšu.
Es tevi atbrīvoju.
Un kā ar Eriku?
Dabū mani no tā laukā.
Vai es?
Tu teici, ka tev vairs mani nevajag.
Kukainīt, tev ar viņu jāizlīgst.
Nu, viņš tevis dēļ atteicās no savas dzīves.
Viņš varēja kļūt par senatoru, sūda prezidentu - reiz.
Viņš joprojām to var.
Nē, vairs ne. Sasodīts, viņš tevi mīl.
Viņš mīl domu par mani. Izglāba mani, jo necieš zaudēt.
Kā tu kļuvi tik cietsirdīga?
Viņu tevis dēļ sašāva, tu devi solījumu, Kukainīt. Tev tas jāvērš par labu.
To var vērst par labu tikai Dievs.
Panāc te.
Tu runā sviestu un maldies.
Esmu kaut ko iemācījies no visām tām asinīm uz manām rokām.
Un nu arī uz tavējām ir asinis.
Nav svarīgi, vai lūdz Dievam piedošanu.
Svarīgi ir, vai vari piedot pats sev.
Un pie tā mums ir jāstrādā.
Nu lasāmies no šejienes, sasodīts.
Paga. Paga.
Labi.
Atsaucies. Esam Laukuma bulvārī.
Gaidiet mani tur, es nāku.
Paklausieties.
Ziņas no Miča:
pamesta pludmales māja, netālu aerodroms.
Mīļā?
Tu nāksi?
Dosimies uz pludmales māju. Paliksim tur, gaidīsim signālu.
Aizbrauksim uz aerodromu. Slepeni lidosim uz Sandjego.
Prezidenta kungs.
Atkal jūs?
Neaiztieciet mani.
Apstipriniet, ka jūs vai kāds no armijas
autorizēja uzbrukumu Venecuēlai.
Smieklīgi. Jums jāpiesaka vizīte, kā citiem.
Jūs autorizējāt?
Ja autorizējāt, jābūt reģistrētam. Agrāk vai vēlāk nāks gaismā.
Kas nāks gaismā?
Ka jūs zināt, tieši kā viss sākās.
Jūs lieliski zināt, ka Kolumbijas armija nebija iesaistīta.
Zināt, ka vainot var tikai
divus amerikāņus ar Kolumbijas karogu pie drēbēm.
Bet jūs neko tur nedarīsiet.
Un neplānojat pateikt Venecuēlai taisnību.
Kāpēc?
Varbūt domājat, ka karš nāks par labu ekonomikai.
Varbūt esat pateicīgs amerikāņiem, ka uzsāka karu, ko vēlējāties,
bet nebija drosmes sākt pašam.
Visu cieņu, prezidenta kungs,
šiem meliem dzīvs cauri netiksiet.
Jums jāarestē tie amerikāņi
un jāpastāsta Venecuēlai taisnība.
Dariet to prezidenta amata dēļ.
Jūs man draudat?
Jums nav pierādījumu.
Man ir jūsu gods.
Labdien, kungs.
Kā varu palīdzēt?
Vai tā ir ātra?
Pietiekami ātra.
Jaunumi.
Violeta Matisa izdarīja spiedienu uz prezidentu.
Pereira slēdz visu gaisa satiksmi.
Visā valstī ir trauksme.
Aha.
Esiet uzmanīgi. Visur ir armijnieki.
Labi, braucam nost no galvenās ielas.
Griežamies te.
Velns, bloķēts ceļš.
Neuztraucies, Kukainīt. Mums viss būs labi.
Es braukšu apkārt.
Dirsā. Dirsā. Jēziņ.
-Cik tālu esam? -Trīs kilometri. Mazāk.
Noliec ieročus, noliec, lai neredz.
Visur ir draņķa kruķi.
Kļūst visai traki. Kur tu tagad esi?
Esmu ostā, gaidu jūs.
Lieliski.
Mūs te noķers.
Priekšā ir tirgus, varētu iziet pa taisno.
-Vienkārši ejam! Ejam! -Labi. Jā.
Mēs iesim kājām.
Vienkārši paņem to.
Ejam. Ātri!
Pa kreisi.
Ejam ar kājām cauri tirgum.
Ejiet cauri. Osta ir dienvidpusē.
Skaidrs.
-Gatavs? -Jā.
Ejam.
Tikai turpinām iet. Aiziet!
Labi.
-Pārmeklējiet tirgu, vediet pie manis. -Jā, kungs!
Meklējiet viņus visur.
Aiziet!
Bloķējiet visas izejas.
Uzmanību, vīriešus drīkst neitralizēt.
Atkārtoju, abus vīriešus neitralizējiet.
Labi.
Šurp.
Te.
Kungs.
Ziņojiet!
Mums ziņo, ka viņi iet uz dienvidiem.
Viņi nogalinājuši pāris kareivjus.
Uzmanību!
Amerikāņi dzīvi nepametīs šo vietu.
Pat sieviete ne. Skaidrs?
-Skaidrs! -Aiziet!
Viņi ir kaut kur te.
Sadalieties!
Jā?
Viss ir labi. Tev viss būs labi.
Tev viss būs kārtībā.
Nāku.
Laukā ir 20 vīri, dienvidpuse noslēgta.
Mēs nespēsim tikt cauri.
Ņem šo.
Embera, paliec te.
-Tur ir divi. -Tajā pusē ir divi.
Paskatīšos augšā. Esiet gatavi iet.
Ejiet! Ejiet!
Es novākšu šos vīrus.
Pa kreisi!
Pietupsties.
Man viss labi.
-Labi. -Ceļš brīvs. Ejam.
Skrienam!
Skrieniet! Skrieniet!
Skrien! Skrien!
Turies zemu!
Ātrāk! Skrienam!
Reku viņš ir.
Līdz aerodromam pusstunda.
Esam gandrīz mājās.
Palieciet te. Būšu jums pakaļ no rīta.
Neviena nav.
Es to varu.
Tuvojas.
Klau, Embera.
Pasaki man, ko darīt, lai šo vērstu par labu.
Kā lai es tev to paskaidroju?
Pamēģini!
Es klausos.
Man bija tas jāpieredz, un es tagad esmu cits cilvēks.
Es neesmu tā pati.
Es gribu izvētīt visu.
Es negribu būt tavā tuvumā.
Manuprāt, viss šis ir kļūda.
Es gribu sākt no jauna.
Es nezinu, kā…
vai kādā veidā.
Bet es nespēju atgriezties mūsu mājā un tēlot, ka nekas nav noticis.
-Tas nekas. -Es nespēju. Skaidrs?
Es arī neesmu tas pats cilvēks.
Tu domāji, ka esi mirusi. Es arī uzcēlos no mirušajiem,
jo sapratu, ka bez tevis man dzīve nav nekas.
Jauki vārdi, un tu noteikti tiem tici,
bet tie ir meli.
-Nedrīksti tā teikt. -Erik, mēs nesaderam.
Nenoniecini manas jūtas. Draudzīgs terapeitisks padoms.
Es zinu, ko es jūtu.
Es tevi mīlu.
Lai gan tu šobrīd mani patiešām tracini, velns, kā vienmēr mani atgrūzdama,
jo nedomā, ka esi tādu mīlestību pelnījusi.
Vai būtībā vispār kaut ko labu.
Ej dirst, Erik.
Bet tā ir.
Ir tā, ka es tiku nolaupīta, bet tu nevarēji mani izglābt.
Tāpēc tu sapsihojies. Izskatījās pēc asinspirts.
Es negribēju, lai tu manis dēļ nogalini tik daudz cilvēku.
Erik, kā uz tevi paskatos, tā to atceros.
Un kā gan tu skatīsies uz mani
un ik dienu atcerēsies, ka es izpostīju tavu dzīvi?
Pie velna manu dzīvi.
Kuru tas interesē? Izveidošu jaunu.
-Nu, man tas nav tik vienkārši. -Beidz.
Es nevaru piemiegt acis un izlikties, ka tas nav noticis.
Tad tas ir viss?
Te nav vietas piedošanai?
Mums nav pamata.
Tu tagad vari iegūt laimīgu dzīvi.
Un mēs varam izveidot to pamatu.
Neatmet tā mums ar roku.
Jēziņ, mēs esam tik tālu gājuši.
Tad ko - tu dabū tēlot glābēju?
Lej asinis. Satīri tās.
Esmu piekritis to darīt.
Es esmu kareivis.
Tevis pateiktais tajos video, Embera…
Es tevi dzirdēju. Tev ir sava taisnība.
Bet tad pārmaiņas pēc man rodas šī iespēja,
šī viena iespēja izdarīt kaut ko pareizu, nevis paštaisnu.
Man jāglābj mana sieva.
Nevis Dievs un valsts, bet cilvēks, kuru mīlu visvairāk šajā draņķa pasaulē.
Un tagad, vissvarīgākajā brīdī, kad man tevi visvairāk vajag,
viss man slīd no rokām.
Tev ir mani jālaiž vaļā.
Es nespēju. Es to nedarīšu.
Ja es tagad došos mājās, es jutīšos kā krāpniece.
Tas būtu tā, it kā es mēģinātu dzīvot ar mirušu ādu.
Ja tu mani mīli, necīnies man pretī.
Sniedz to man!
Tu man salauz sirdi.
Ar cilvēku var notikt sliktākas lietas.
PAMATĀ OMRI GIVONA SERIĀLS UN AMIRA GUTFROINDA ROMĀNS KAD VAROŅI LIDO
REŽISORS MARKS BOULS
AR MĪLESTĪBU PIEMINOT ANU MARIJU SEU
Tulkojusi Laura Hansone