Dobré ráno.
Otevřu žaluzie a vpustím dovnitř světlo? Venku je krásně.
Hej.
Co takhle jít se mnou na chvíli ven?
Je tam fakt hezky.
Pojď.
Chápu.
Máš tu snídani, kdybys chtěla.
No tak.
Úžasný, viď?
Jsme v Cartageně.
Vlastně jsme hodně blízko oceánu.
Nechceš si svléknout to oblečení a dát si dneska sprchu?
Třeba se zase budeš cítit dobře.
Zlato?
Teď už jsi v bezpečí. Nikdo ti neublíží, ne, dokud jsem tu já.
Nedovolím to. Jasný?
Jsi cítit jako někdo cizí.
To neříkej. Jsem tvůj manžel…
Prostě mi dej polévku.
Polévku?
Poslyš, Amber,
tvé tělo si prochází absťákem.
Nevím, čím tě zdrogovali…
S Bambim si myslíme, že by sis měla vzít sedativum,
- aby ses z toho dostala. - Ne, ne.
- Nespalas… Fajn. - Běž ode mě s tím svinstvem!
- To nic. - Běž s tím ode mě.
Já… Neublížíme ti.
Nepoužijeme to. Neublížím ti. Pojď ke mně.
To nic.
- Pomůže ti to. - Parchante! Pusť mě!
Co to…
Je jako divoký zvíře.
No, prožila trauma.
Jo, to chápu. Je v šoku po tom, co jí prováděli,
ale jsem její manžel, jasný?
Neměl bych si najít cestu k jejímu srdci?
Prostě… Dej jí čas.
Miluje tě.
Rve mi to srdce.
Zachránili jsme ji, ale je úplně mimo.
Jen chci, aby byla sama sebou.
Asi to potrvá.
Jo.
O svém manželovi nemluvím. Už na něj nemyslím, jasný?
Nikdy jsem ho nemilovala. Nemyslím na něj.
Lidé tvrdí, že zabijáky z vás vychová armáda.
Já si to nemyslím.
- Kámo… - Chcete pravdu?
Koukni. To je fakt znepokojivý.
Ti, co už jimi jsou, si tam najdou cestu.
Jako můj manžel. Vrah.
To není ona. To víme oba.
V takové situaci uděláš pro přežití cokoli.
Ale co když je z ní úplně jiný člověk?
Vůbec ji nepoznávám.
Mitch se má ozvat kvůli tomu vyzvednutí.
Těším se, až z týhle země vypadneme.
Fakt jsme to tady zkurvili, co, amigo?
Sí, señor.
Dobré odpoledne.
Kolumbijci.
Je mi ctí stát tu před vámi všemi.
Před nejodvážnějšími ze všech.
Před nejsilnějšími ze všech.
A elitou ozbrojených sil.
Jsem si jistý,
že díky vám budou Kolumbijci hrdí na svou zemi.
Rád bych vám upřímně poděkoval
a řekl, že tato země, Kolumbie, vás potřebuje.
Žádný prezident si nepřeje válku
a žádný velitel ji nevítá.
Ale někdy nás historie zavazuje
činit obtížná rozhodnutí s integritou.
Příznivý vítr a pokojné moře.
Bůh vám žehnej.
Pane prezidente!
Na minutku.
Pane prezidente!
Byl tam zmatek.
Byla tichá noc.
Najednou jsme zaslechli výstřely.
Propuklo peklo a my běželi do hor.
Co jiného nám zbývalo?
Zůstali jsme bez domova. Kde teď máme žít?
A bez peněz?
Byli jsme mírumilovná komunita lidí,
kteří měli rodiny a dobrou práci. Hm?
A oni sem v noci vtrhli
jako nějací ďáblové!
Všechno zničili.
Nebojte se, paní.
Uštědříme těm Venezuelanům lekci.
Proč bychom to dělali?
Napadli nás.
Kolumbie zaútočila na Venezuelu kvůli osvobození uvězněné Američanky.
Tak či tak jim nakopeme prdel.
Kolumbie napadla Venezuelu první! Čemu nerozumíte?
Po útoku kolumbijských jednotek na Venezuelu
propukl mezi oběma národy konflikt.
Violeto.
Ahoj.
Nečekali jsme tě.
Myslela jsem, že vám to Ernesto řekne.
Ne.
Chci si s vámi a Amber ještě promluvit.
Můžu?
No tak.
Mé sestře prospěje, když si promluví s někým jiným.
Není na tom dobře.
Odmítá jíst.
Snažil jsem se jí dát sedativa.
Možná ji přesvědčíš ty.
Jo. Zkusím to.
Ahoj, Amber.
Chtěla jsem tě vidět. Můžu?
Jistě.
Jsem ráda, že jsi v bezpečí.
Jsem v hajzlu.
Ale vidím, že v zásadě jsi v pořádku.
Pamatuju si, jak mi bylo tu noc po mém únosu.
Jak se mi vrátily ty hrůzy.
Bylo to tak zlé,
že mi k spánku musely pomoct léky.
To je normální.
Léky.
Myslíš, že pomohou?
Zabila jsem svou kamarádku.
Někdo musí být potrestán.
Díky, Amberline.
Pojď sem.
Podívej se na sebe. No tak.
- Tahle žena je nevinná. - Ne, to nejsem.
Jo.
Vidíš to?
Ne.
Nikdo nepochopí, čím sis prošla.
Ne, nepochopí.
A musíš s tou osamělostí svého zážitku žít
a nečekat, že ji s někým budeš sdílet.
Ten únosce měl veškerou moc. Vždycky. A ty jsi nevinná.
- Nejsem nevinná. - Ano. Jsi nevinná, má milá.
Když tě srazí opilý řidič a ty upadneš, jsi zraněná.
On pak odjede, policie ho pronásleduje a během honičky ho zabijí.
Ty za to nemůžeš.
Ale oni nezabili řidiče, zabili všechny.
Masakr!
Bylo tam tolik mrtvých, že mi to hlava nepobírá.
Chápu.
Vezmi si to sedativum.
Potřebuje odpočívat.
- Vzala si to sedativum? - Ještě ne,
ale řekla něco zajímavého.
Počkej. Chci, aby to slyšel i Prince. Je někde tady.
Mluvila o tom, kolik lidí bylo zabito.
Prý to byl masakr.
Pověz mu to, co mně.
Prý to byl masakr.
- Masakr? - Jo.
Přijde mi zvláštní,
že to kolumbijská armáda provedla tak veřejně.
- Jo. - Vlastně…
Od svých zdrojů vím, že armáda se na tom vůbec nepodílela.
Proto jsi přišla? Vyslýchat nás kvůli tajné misi?
Měla jsem o ni starost. Tak jak to bylo?
Má pravdu. O tajných záležitostech mluvit nesmíme.
Ne. Nesmíme.
To by bylo ilegální.
- Vážně? - Jo.
- Rozumíš? - Viděli jste zprávy?
- Ne. - Přerůstá to v malou válku
a mezi oběma zeměmi jsou frakce, co chtějí velkou válku.
Rozumíte?
A je jim fuk, proč nebo jak to začne.
Je jim fuk, jestli jste to začali vy a hráli si na kolumbijskou armádu.
- Popřeš to? - Jo, popřu.
- Jo. - Ahoj, zlato.
Jsi v pořádku?
Hej.
Vezmu si to sedativum.
Dobře.
- Posaď se… - Dáš mi to?
Zvládnu to sama.
Jistě.
- Neboj. Brzy budeme doma. - Domů nejedu.
Tohle je moje poslední laskavost, ne pro vás, ale pro Amber.
Musíte okamžitě opustit mou zemi.
Napětí roste.
Po útoku Kolumbie na Venezuelu
venezuelské jednotky okamžitě reagovaly útokem na kolumbijskou základnu.
Byly vypuštěny čtyři rakety.
Konec konfliktu je v nedohlednu.
- Objednal jsem ti tvé oblíbené. - Nemám hlad.
Jak to šlo?
Jak moc jsi v tom zapojený?
Chci, abys mi řekl, co o tom všem víš.
- Vím to, co ty. - Vážně?
Zachránili ji, což je hlavní, a to je vše.
A to je konec.
Podle mě je to začátek.
No, možná že Kolumbie válku potřebuje.
Opravdu?
Nevěřím ti.
- Potřebujeme peníze. - Kolumbie je nepotřebuje.
Kolumbie potřebuje spoustu peněz.
Naposledy jsme nějaké obdrželi z „Plánu Kolumbie“ za válku proti drogám.
Od té doby na nás Američané po finanční stránce kašlou.
Levice je na vzestupu. Víš proč?
Protože vláda je na mizině a neplní své sliby.
A když si nedáme pozor, levice vyhraje, my budeme v háji
a dopadneme jako Venezuela.
Ano. Potřebujeme válku.
Protože válka přináší peníze a peníze zase stabilitu.
Dobře.
Nedívej se na mě tak.
Znáš mě moc dobře, můj názor by tě neměl překvapovat.
Tvůj názor mě nepřekvapuje.
Z ekonomického hlediska máš možná pravdu.
Ale morálně je mi z tebe zle.
Změňme téma.
Co si udělat hezký víkend a odložit stranou to, co nemůžeme změnit?
Hej, kam to jdeš?
Já to nezpůsobil.
Jen poukazuju na různé stránky věci.
Buď opatrná!
Víš…
Violeta má pravdu.
Začali jsme válku.
Máš pochybnosti?
Jistěže mám.
Pro její svobodu musela zemřít spousta lidí.
Jo, a to není naše starost. Prostě není.
Ale ona je.
Nic z toho není správné.
Udělali jsme to a teď musíme nést břímě jako všichni ostatní.
Jdu ji zkontrolovat.
Do hajzlu.
Kámo, není ve svém pokoji. Zkontroluju schodiště.
Jdu ven.
Bacha na poldy.
Daleko dojít nemohla. Omrkni hlavní náměstí.
Není tady. Nemůžu ji najít.
Našel jsem ji.
Teď nemůžeš být na veřejnosti.
Tady chci být.
Hledají nás a jestli… Jestli nás chytí…
Třeba to přesně chci.
Domů s vámi nepojedu.
Takže co? Už mě nepotřebuješ?
Nepotřebuju, abys mě chránil. Abys na mě dával pozor.
- No tak. - Nepotřebuju to.
- Zvládnu to. - Prosím.
- Nejedeš domů? - Ne, nejedu.
Jsi volný.
A co Eric?
Dostaň mě z toho.
Já?
Říkalas, že už mě nepotřebuješ.
Musíš to s ním urovnat.
Obětoval pro tebe svůj život.
Mohl z něj být senátor… Možná i prezident.
To pořád může.
Ne, už ne. On tě sakra miluje.
Miluje tu představu, že je se mnou. Zachránil mě, protože nerad prohrává.
Odkdy seš tak bezcitná?
Schytal za tebe kulku a dalas mu svůj slib. Musíš to napravit.
Napravit to může jen Bůh.
Pojď sem.
Neovládáš se a mýlíš se.
Pokud jsem se něco naučil, tak že všechna ta krev na mých rukou…
A teď je i na tvých…
Je jedno, jestli prosíš Boha o odpuštění.
Důležité je odpustit sám sobě.
A na tom musíme zapracovat.
A teď odsud vypadneme.
Počkej.
Tak jo.
Mluv. Jsme na Plaza Boulevard.
Sejdeme se tam.
Poslouchej.
Mitch má nový plán,
opuštěný dům na pláži u letiště.
Zlato?
Jdeš taky?
Pojedeme do toho domu a počkáme tam na signál.
Pojedeme na to letiště a odtamtud poletíme nízko do San Diega.
Pane.
Zase vy?
Ruce pryč.
Chci vědět, jestli jste vy nebo někdo z armády dal k tomu útoku svolení.
To je směšné. Sjednejte si regulérní schůzku.
Udělal jste to?
Pokud ano, budou o tom záznamy.
Dřív či později to vyjde najevo.
Co vyjde najevo?
Že víte přesně, jak to celé začalo.
Víte docela jistě, že kolumbijská armáda to neudělala.
Na vině jsou ti dva Američané, co na sobě měli kolumbijské značení.
Ale nehodláte s tím nic dělat.
Ani říct Venezuele pravdu.
Proč?
Možná máte za to, že válka prospěje ekonomice.
Možná jste těm Američanům vděčný, že rozpoutali válku, kterou jste chtěl,
ale sám k tomu neměl odvahu.
Se vší úctou, pane prezidente, tuhle lež nepřežijete.
Musíte ty Američany zadržet
a říct Venezuele pravdu.
Udělejte to kvůli svému úřadu.
Vyhrožujete mi?
Nemáte žádný důkaz.
Mám vaši čest.
Dobré ráno, pane.
Čím posloužím?
Je rychlá?
Dost rychlá.
Takže… Violeta Matízová zatlačila na prezidenta.
Pereira uzavřel vzdušný prostor.
Vyhlásili pátrání.
Dejte pozor. Všude jsou vojáci.
Dobře, sjedeme z hlavní silnice.
Tady odboč.
Sakra, zátarasy.
Neboj, broučku. Bude to dobrý.
Objedu to.
Do hajzlu. Ježíši.
- Jak daleko? - Necelý tři kiláky.
Schovej zbraně, ať je nevidí.
Hemží se to tu poldama.
Začíná to být o hubu. Kde teď jsi?
Čekám v přístavu.
Bezva.
Tady nás chytí.
Můžeme to vzít přes tu tržnici.
- Jeď. Jeď. - Dobře.
Půjdeme pěšky.
Vezmi si ji.
Jdeme. Hned!
Doleva.
Jdeme pěšky přes tržnici.
Běžte zkratkou. Přístav je na jižní straně.
Rozumím.
- Můžeme? - Jo. Jdeme.
Běž dál. Jdeme.
Dobře.
- Prohledejte tržnici a přiveďte je. - Ano, pane!
Hledejte všude.
Jdeme!
Hlídejte východy.
Můžete ty muže zneškodnit.
Opakuji, zneškodněte ty dva muže.
Dobře.
Tudy.
Sem.
Pane.
Hlášení.
Máme informace, že míří na jih.
Zabili pár vojáků.
Poslouchejte!
Ti Američané neodejdou živí.
Ani ta žena. Rozumíte?
- Ano! - Pohyb!
Jsou někde tady.
Rozdělte se!
Ano?
To nic. Bude to dobrý.
Budeš v pohodě.
Jdu k vám.
Venku je 20 vojáků, jižní strana je odříznutá.
Přes ně se neprobojujeme.
Zkus to tudy.
Amber, zůstaň tady.
- Tamhle jsou dva. - A další dva tam.
Omrknu to nahoře. Buďte připraveni.
Běžte! Běžte!
Postarám se o ty vojáky.
Doleva!
Dolů.
Dobrý.
- Tak jo. - Můžeme. Jdeme.
Jdeme.
Běžte!
K zemi!
Dělejte! Pojďte!
Tamhle je.
Půlhodinu k letišti.
Už jsme skoro doma.
Zůstaňte tady. Vyzvednu vás ráno.
Čisto.
To zvládnu.
Už jde.
Poslyš, Amber.
Pověz mi, jak to mám napravit.
Jak ti to mám vysvětlit?
Zkus to.
Poslouchám.
Po tom všem je ze mě jiný člověk.
Změnila jsem se.
Musíme pročistit vzduch.
Nechci být s tebou.
Myslím, že tohle celé je chyba.
Chci začít znovu.
Nevím jak…
ani jak na to.
Ale nemůžu se vrátit do našeho domu a dělat jakoby nic.
- To nic. - Nemůžu.
Taky jsem se změnil.
Myslelas, že jsi mrtvá. I já vstal z mrtvých,
protože mi došlo, že bez tebe můj život nic neznamená.
To je hezké a jsem si jistá, že tomu věříš, ale je to lež.
- To neříkej. - Ericu, nefunguje to.
Nevyvracej mé city k tobě. To je ten správný výraz.
Vím, co cítím.
Miluju tě.
I když mě teď vážně vytáčíš a odstrkuješ mě jako vždycky.
Myslíš, že si tu lásku nezasloužíš.
Nebo cokoli dobrého.
K čertu s tebou, Ericu.
Je to tak.
Pravdou je, že mě unesli a tys mě nedokázal zachránit.
Popadl tě amok. Byl to úplný masakr.
Nechtěla jsem, abys kvůli mně zabil všechny ty lidi.
Ericu, každý pohled na tebe mi to celé připomíná.
A jak se máš ty dívat na mě,
aniž bych ti byla připomínkou, že jsem ti zkazila život?
Seru na svůj život.
No tak co? Vybuduju si nový život.
- Pro mě to tak snadné není. - No tak.
Nemůžu na všechno jen tak zapomenout.
Takže konec?
Nedáš mi šanci na odpuštění?
Nemáme žádné základy.
Teď můžeš mít šťastný život.
Můžeme ty základy vybudovat.
Nevzdávej to s námi.
Prokrista, vždyť… došli jsme tak daleko.
Takže si budeš hrát na spasitele?
Proliješ krev. Uklidíš ji.
K tomu jsem se upsal.
Jsem voják.
To, co jsi říkala v těch videích…
Slyšel jsem tě. Máš pravdu.
Ale pak pro změnu dostanu příležitost,
jedinou šanci udělat to, co je správné, a ne co je spravedlivé.
Zachránit svou ženu.
Nebojovat za Boha a za vlast, ale někoho, koho miluju nejvíc na světě.
A teď v té nejtěžší chvíli, kdy tě potřebuju nejvíc,
mi vše proklouzává mezi prsty.
Musíš mě nechat jít.
Nemůžu. Nenechám tě jít.
Když se teď vrátím domů, budu si připadat jako podvodnice.
Jako někdo mrtvý, kdo se snaží osvojit si něčí život.
Jestli mě miluješ, nebraň mi.
Věnuj mi to.
Trháš mi srdce.
Jsou horší věci.
PODLE SERIÁLU A ROMÁNU AUTORŮ
TVŮRCE
NA VĚČNOU PAMÁTKU ANY MARIE ZEY
Překlad titulků: Petra Kabeláčová