-Hva er disse til? -Jeg kan ikke begrave noen som lever.
Klarte han seg?
-Det var som bare. -Han er ikke der, men hos sheriffen.
Det var som bare.
Du lever.
Hva i all verdens navn skjedde der ute?
Yankeekuler.
De prøvde å drepe oss.
Det fins ingen yankeer her.
Hvor lenge drev du rundt skadet der ute?
Vanskelig å si.
Jeg vet ikke hvor lenge du hadde ligget der da jeg fant deg.
Men det var flaks at jeg gjorde det. Jeg kom før prærieulvene.
Kan du få meg ut herfra?
Jeg antar at jeg kan prate med sheriffen.
Kan du fortelle hvilket slag du deltok i?
Vi fikk yankeene på flukt.
Det er sikkert.
De visste ikke hva de skulle ta seg til.
Hvor kommer du fra, soldat?
San Antonio.
San Antonio? Jøss.
Du er langt hjemmefra.
Ok, jeg skal se om vi får deg ut herfra og kan jeg det...
...så skal du få litt penger så du kan ta et tog til Vicksburg.
Derfra kan du...
-...ta en diligence til Texas. -Takk skal du ha.
Når du kommer hjem får du fortelle at Jeff Davies trenger flere av dere
hvis han skal vinne krigen.
Ålreit. Vent her.
SAN ANTONIO, TEXAS
Gi meg to.
Vær så god.
-God morgen, Huck. -Hva vil du ha, Jim?
-Whisky. -Rug?
-Bourbon. -Du er en sann ire.
Skål.
Morn.
En stor whisky.
Vær så god.
-Skål. -Skål.
Har du permisjon?
Ja, fra å være edru.
Jeg mente fra hæren.
Det er jeg ferdig med.
Er du invalid?
Nei.
Jeg fikk noen yankeekuler i meg og skadde beinet for noen år siden.
Skal du la det hindre deg? Yankeekuler?
Guttene i nord gjør det de får beskjed om. Det er ikke noe personlig.
Hva faen er galt med folk?
Du har ikke baller, det er alt. Gamle Jeff Davies og general Lee
trenger hver eneste dugelig mann om vi skal vinne dette.
Helvete, altså...
Hvis du er så ivrig etter å slåss, ta en rifle og dra mot øst.
Det ville jeg om jeg ikke var plattfotet. De lar meg nok ikke engang...
Vet du hva? - Tror du på ham? Han er redd for å slåss.
Jeg har ikke noe usnakket med deg.
Men tror du at jeg vender tilbake for å bli skutt, så en plantasjeeier
kan eie flere slaver?
Blasfemi! Forbannet blasfemi! Hvordan våger du snakke sånn om hjemlandet ditt?!
Stikk.
Ellers avslutter jeg det her. Forstått?
Ta det rolig, gutter.
Vil dere drepe hverandre, får dere gjøre opp der ute.
Beklager, Huck.
Den forbannede krigen har splittet oss.
Det virker sånn.
Ikke for å forverre det hele, men jeg hørte at en mann som heter Beauregard
-kom hit i går kveld. -Det høres kjent ut.
Arliss Beauregard. Han tok inn på kroen.
Ifølge ham går det rykter om at Lee kanskje har tenkt å kapitulere.
-Kapitulere? -Ja.
Han er visst her for å rekruttere soldater fra Texas.
Han vil sikkert ha finansiering om Lee gir opp.
-Takk for opplysningen. -Ingen problemer.
-Jeg må ligge lavt. -Vi ses.
-Buenas noches. Como estás? -Buenas noches mi amigo.
Estoy bien. Gracias.
-Jeg hører spansken din er bedre. -Jeg prøver.
Jeg vet ikke hvordan dere meksikanere gjør det. Hva vil dere ha?
En cerveza og en bourbon, takk.
Dere kan ta det bordet.
-Jeg er så tørst. -Jeg også.
-Vær så god. En øl og en bourbon. -Gracia, mi amigo.
-Hei, frøken Marisol. Hvordan går det? -Bra, takk for at du spør.
-Så hva fører dere til San Antonio? -Ting til ranchen, medisiner til kuene.
Får dere ikke det i Laredo?
God kveld!
Hva må man gjøre for å få en anstendig drink i denne byen?
-Hva vil du ha? -Bourbon, takk.
-Håper du syntes liker ditt. -Ja, takk.
Jeg skal lete etter frivillige i dag.
Hvor kan jeg begynne å lete etter menn å verve i deres fine by?
Frivillige?
Ja. Sterke menn som vil slåss mot nord.
Jeg visste ikke at det fantes en mangel.
Hvis Lee kapitulerer må vi alle finansiere en krig mot nord.
Jeg drar rundt i Texas nå for å finne unge menn som vil verve seg.
Sørstatene... Du vet, sørstatene har alltid vært underlegne.
Vel, vi er kanskje ikke like industrialisert som i nord,
men vi har tæl! Unnskyld, men hva sa du at du het?
Ramiro Garza. Og det er er min datter Marisol.
Hyggelig å treffe deg.
Arliss Beauregard til tjeneste.
-Så du finansierer en hær? -Skulle Lee flykte...
Men la oss be for at det ikke skjer.
Min datter og jeg tilbringer natten her, så la oss treffes senere i kveld
og diskutere hva du søker privat.
Utmerket.
-Skal vi si klokken ti? -Til da.
Til da. God kveld, min herre.
Unge dame.
Unnskyld meg.
-God kveld. -Kan du hjelpe meg å finne disse?
Jeg kan ta deg dit i morgen tidlig.
Takk.
Den mannen i baren.
Hvem var han?
Noe med Beauregard.
Hva ville han?
Han nevnte krigen.
Om å lete etter unge menn.
-For å verve? -Jeg tror det.
Han sa noe om Lee og at krigen skulle ta slutt.
Og du? Hva syns du om amerikanerne og deres krig?
Jeg har vanskelig for å se vitsen med ordet "borgerkrig".
Det virkelige problemet er synden.
Folk prøver alltid å drepe hverandre.
-Hørt om Kain og Abel? -I Bibelen.
Vi er et fallent folk.
Livet...
Frihet...
Ord som ikke betyr noe om man ikke vil stå opp for dem.
Thomas Jefferson?
Ja, det stemmer.
Du er belest.
Selvsagt.
Ikke meningen å være uhøflig.
Til å være meksikansk så kan du mye om historien vår.
Disse ordene...
Hvordan kan de ikke bety noe når amerikanere dreper hverandre for dem?
De har bare ulike måter å gjøre det på.
Sørstatenes rikdom fins i slavehandelen og...
Vel... de vil heller ofre menneskeliv for egen vinnings skyld.
Men nord oppfant ikke slavene heller.
Hebreerne i Egypt.
Los Indios. Españoles.
Ingen hender er rene.
Du kan også din historie.
For å gå videre må man forstå fortiden.
Jeg gir deg listen i morgen tidlig.
-Muchas Gracias. -De nada.
Mine herrer. Hanen gol tidlig. Jeg går og legger meg.
-God natt, sir. -Velkommen til San Antonio.
-Buenas noches. -Buenas noches.
Han er for gammel.
Ja... Du vet, de blåkledde svina.
Alle yankeer over Mason-Dixon er mye mer utholdende enn vi først trodde.
Sørstatene trenger penger. Penger og våpen.
For skal vi opprettholde vårt levesett må alle dra sitt strå til stakken
resten av krigen.
Jeg antar at vervingene ikke går som har planlagt?
Ingen vil krige for Lee. Det går rykter om at han vifter med hvitt flagg.
At forsyningstogene våre svikter.
Jeg mener, hvem vil stå på tapersiden?
Ja, si det.
Hadde vært det galt om krigen tok slutt? Bror mot bror er uholdbart.
Det er å forbanne konføderasjonen.
Unnskyld meg. Det var utrivelig og unødvendig.
Men min lidenskap er den samme som min målrettethet.
La oss prate om avkastning på investeringen.
Når vi har vunnet krigen mot nord får du ti ganger pengene tilbake.
Gull, arbeiderskatter, hva du ønsker. Du pløyer inn penger og pløyer dem ut.
-Hvor mye? -Tusen dollar i måneden fram til jul.
Tusen dollar? Og hva får deg til å tro at jeg har sånne penger?
Herr Garza.
Når en mann som du kommer inn til byen...
...får det en sånn som jeg til å sjekke fortiden hans.
Jeg vet alt om ranchen i Laredo.
Dine sukkerrøråkrer. Hvor framgangsrik du har vært...
...tross urolighetene i Mexico.
Du får til i morgen tidlig til å tenke over tilbudet mitt.
Hva om jeg nekter?
Det hadde vært veldig uklokt av deg...
...herr Garza.
Jeg kan ta valget nå.
Jeg vil ikke la meg tvinges inn i krigen din.
Finn en annen finansmann som hjelper deg å drepe brødrene dine i nord.
Og den er ikke jeg.
God natt.
-Gi meg en uke, så er jeg klar. -Ålreit. Takk skal du ha.
Marisol! Marisol! Donde esta!
-Har du sett min datter Marisol Garza? -Nei, vi har ikke sett noen.
Har du sett min datter Marisol Garza?
Hun kom innom i går... og ga meg en liste medisiner.
-Er alt i orden? -Hun var ikke på hotellet da jeg våknet.
-Og i damebutikken? -Jeg har lett overalt.
Du burde sjekke mannen som kom til byen i går. Han som bodde på hotellet.
Arliss?
Etter min erfaring kommer en sånn type til byen av to grunner.
Som er?
-Gjett. -Han ville ha penger til hæren sin.
Han så ikke ut som noen general.
Den eneste jeg ikke har spurt er cantineroen på saloonen.
Huck?
Han vet kanskje noe.
Du har fått nok. Stikk nå.
-Har du sett min datter Marisol Garza? -Nei!
Señor Garza. Er alt i orden? Du ser ut til å ha sett et spøkelse.
-Marisol er borte. -Borte?
Ingen har sett henne.
Hvor er krigshisseren som kom hit i går?
Major Beauregard.
Sist jeg så ham var da jeg stengte for kvelden.
-Hvor da? -Han gikk inn på hotellet.
Han leide et rom akkurat som dere. Jeg tenkte ikke mer på det.
Hotellet.
Ikke gi meg det blikket, Huck.
Hva sa Beauregard da du sa at du ikke ville finansiere ham?
Ikke mye.
Traff han datteren din? Så han visste at hun var med deg.
Sí.
-Han tok hennes sikkert med seg. -Hvorfor?
-For løsepenger. -Løsepenger?
Tenk etter. Hun er forsvunnet.
-Er tingene hennes på rommet? -Ja.
Jeg vedder på at de sier at han forlot hotellet tidlig.
Dime.Hva skal jeg gjøre?
Det kommer an på. Bli her og vente. Eller dra hjem til Mexico
-og håper at han finner deg. -Nei.
Jeg kan betale noen for å finne ham og drepe ham!
Det er et alternativ.
Jeg trenger en gjeng, eller en dusørjeger.
Det blir vanskelig i denne byen.
Lobbock er nok best for det.
-Du kan gjøre det. -Jeg? Nei.
-Nei, jeg gjør ikke sånt mer. -Jeg kan betale 10 000 i gull.
Vær så snill, bring Marisol tilbake.
Tenk på det. Vil du ha en egen ranch? Mark?
Alt! Jeg holder det jeg lover.
Du har penger for resten av livet. Bare bring meg datteren min...
...så får du se at jeg holder ord.
Jeg kan ikke, jeg er lei for det.
Lykke til.
Hva er det med deg?
Fort, gi meg en bourbon før jeg gjør noe dumt.
Er det ikke litt tidlig, selv for deg?
Du vet vel at du skal hjelpe den mannen å finne datteren?
Jeg kan ikke. Jeg lovte meg selv å aldri drepe igjen.
Hvem har sagt at du må drepe?
Man kan ikke snakke fornuft med sånne som Beauregard.
Enda større grunn til å stoppe ham før han skader noen andre.
-Hva om jeg ikke finner henne? -Da fins det alltid en uniform til deg.
Jeg kom hit for å begynne på nytt.
Og leve et fredelig liv.
Vel, du vet hva man sier om folk som skal begynne på nytt.
Det er bra. Men det kan skremme en når man innser hva man oppdager på veien.
Jeg gjør det.
10 000, ikke en penny mindre.
Selvsagt. Jeg holder det jeg lover.
Jeg stikker til ranchen min og pakker noen ting.
Jeg drar så fort det lysner. Jeg skal gjøre alt i min makt for å hente henne.
Jeg ber deg. Bring minmijitatil meg.
Men jeg kommer ikke til å drepe Arliss uten en god grunn.
Hvis hun røret ett hårstrå på hodet hennes.
-Det er en god grunn. -Jeg kan be mine vaqueros bli med.
Nei. Det er best at jeg gjør det alene.
Dessuten vet jeg ikke hvor lenge jeg blir borte.
Finn meg før du drar, så skal du få halvparten som forskudd.
Bare bring meg datteren min.
Du slipper aldri unna med dette.
-Jaså? -Far sender sine vaqueros etter meg
-og når de finner deg... -"Når" er nøkkelordet i setningen din.
-Hva skal du gjøre med meg? -Akkurat nå?
Ingenting.
Men se her. Det er et løsepengebrev jeg har tenkt å sende til faren din.
Der krever jeg 10.000 dollar for å returnere deg trygt til Mexico.
Dine krigspenger.
Med den slags penger kan vi bygge opp hæren til nyttår om Lee skulle dø.
Min far er mange ting.
Lojal og rik. Men dum er han ikke.
Ikke jeg heller.
Med den slags penger kan jeg forfremme meg selv til general
og lede min egne private hær.
Din far kan ikke røre meg med en kanonkule i kopper, selv om han prøvde.
Så synd.
AUSTIN, TEXAS
-Hei, mister. Vil du ha en drink? -Jeg tar en whisky.
-Du er ny, ikke sant? -Hvordan visste du det?
Det er opplagt.
Det kommer bare stamgjester her og aldri ekssoldater som du.
Soldater?
Det er åpenbart. Det syns på holdningen din.
Grunnen til at jeg er her er at jeg leter etter en viss Arliss Beaugard.
Han sier han er major, men det tviler jeg på. Han verver soldater.
-Verver? -Sørstatsmenn som vil slåss for saken.
Hvilken sak skulle det være, skatt?
En meningsløs en.
-Hvordan ser denne Arliss ut? -Ikke som en soldat.
Han ser ut til å ha talt penger hele livet. Han har en jente med seg.
-Kone? -Gissel.
En meksikansk jente. Det er henne jeg leter etter.
Som jeg sa kommer det bare stamgjester her.
Takk for drinken.
Ma'am.
Mister.
-Mannen du leter etter. -Hva er det med ham?
-Er det noen belønning eller noe? -Kanskje.
Nåvel. Møt meg på baksiden.
-Ved skumringen. -Ja.
Din mann kom hit for noen dager siden.
Hvorfor løy du for meg i baren?
Liten by. Mange ører der inne.
Greit nok. Så?
Som jeg sa kom han hit og hadde en meksikansk jente med seg.
Han kjøpte en flaske whisky og tok et stort rom på hotellet der borte.
Han ba om to horer også, som jeg syntes at var underlig
siden han hadde den pene jenta med seg.
Han ville slippe problemer med å røre en kvinne som ikke vil bli berørt.
-Siden faren hennes er den han er. -Er hun en meksikansk kongelig eller noe?
Mer eller mindre.
-Hva er dette til? -Sa de hvor de skulle?
Fanken også.
-God kveld. -Ingen ledige rom.
Jeg leter ikke etter et rom, men en mann.
Han kaller seg Beauregard, hørt om ham?
Jeg kan ikke gi ut sånn informasjon.
Og nå?
Arliss Beauregard. Han sjekket ut for to dager siden.
Alene?
Vel, det står ikke, men jeg husker at han hadde noen kvinner med seg.
-En ung meksikansk jente? -Kanskje. Jeg husker ikke riktig.
Sa han hvor han skulle?
Nå når du sier det, så hørte jeg ham snakke med hotellbartenderen om Jackson.
-Mississippi? -Ja, akkurat.
Han ba oss til og med sende et telegram før han dro.
-Et brev? -Ja, et prioritert.
Men ikke til Jackson, men San Antonio.
Det var forretninger.
Du så ikke hva det sto?
-Nei. -Og nå?
JACKSON, MISSISSIPPI
-God dag. -Står til?
Godt. Jeg leter etter en Arliss Beauregard, vet dere hvor han er?
Rett den veien.
-Tusen takk. -Ha en hyggelig kveld.
Kan jeg hjelpe deg?
Du er langt unna Texas, major.
Unnskyld?
Det er over. Hvor er hun?
-Og du er? -Det spiller ingen rolle.
Jeg er her for jenta.
Ikke si at herr Garza betalte deg for å ta deg helt hit
-for å redde hans søte lilleniña? -Det er edlere enn det du gjør her.
Jaså?
Jeg skal ta Marisol Garza tilbake til Texas.
Jeg må kanskje innvende.
Du forstår, Marisol er kjæresten min.
Vi skal gifte oss i høst.
Jeg er ikke her for å diskutere med deg, major. Og jeg spør ikke.
-Vi henter henne sammen. -Det trengs ikke. Hun er utenfor.
Marisol, skatt? Kom hit!
Kom hit, skatt.
Denne mannen har noen gal ide om at du er her mot din vilje.
Jeg fortalte ham at vi skal gifte oss i september.
Og så slo tanken meg at vi kanskje skulle sende ham en invitasjon.
-Hva sier du? -Hva du enn sier, elskede.
Marisol. Din far sendte meg.
Fikk han telegrammet?
Han blir en fantastisk svigerfar, tror du ikke det, Marisol?
-Hva prater du om for telegram? -Løsepenger.
Jeg visste at han ville bli mer enn glad for å støtte vår kamp for frihet.
Du presset ham... i bytte mot hans egen datter.
Jeg ga ham hver eneste sjanse til å støtte saken!
Han valgte å svikte meg
og hver eneste mann sør for Dixon-elven.
Enten var han for dum til å se hva som ville skje
eller så var han for blind for å se hva som skjedde rett foran ham.
Jeg er nysgjerrig. Hva tilbød han deg for å hente henne?
Alt du ba om.
Alt. Du får ikke en rød cent, din jævel.
Kom tilbake!
Hvor ble det av deg?
Det er slik det ender, leiesoldat.
Enten rir du tilbake til Texas og sier at du ikke fant henne.
Eller så setter jeg en kule i hodet på henne.
Hva blir det til?
Ok!
Ikke skyt jenta!
-Jeg kommer fram. -Hva sa du?
Jeg gjentar! Ikke skyt jenta!
Jeg trodde vel det. Ja... Du får tre sekunder på deg...
på å hoppe på hesten og ri herfra.
Ellers dør Marisol.
Tully!
Hvordan kunne du forråde sørstatene?
Hvordan kunne du forråde konføderasjonen?
10 000 dollar og en kule kutter mange bånd.
Kom an.
Er du ok?
Han er borte. Ingen kommer til å skade deg.
Nå drar vi hjem.
Du skal hjem nå.
Hvor lang er reisen hjem?
Omtrent en uke.
Ingen kommer til å skade deg.
Vet far at jeg fremdeles lever?
Jeg vet ikke riktig hva han vet.
Jeg har ikke vært hjemme på åtte måneder.
Har de sånne i Laredo?
Jeg antar at du aldri har vært der.
En gang, men det var lenge siden.
Jeg dro vestover for å krige.
Jeg vervet meg frivillig i Missouri.
Da jeg kom til San Antonio...
...hadde det blitt 1842.
700 av oss på vei til Mier.
Somervell hadde fått nok av raidene.
Vi tok Laredo.
Og Guerrero ikke lenge etter det.
To dager før jul.
Samme 700. Vi ville alle krysse Rio Grande.
Men vi visste ikke at tusen meksikanere ventet på oss.
Vi ble overmannet.
Men vi klarte likevel å drepe 600 av dem.
Etterlot 200 til døende.
Første juledag kapitulerte meksikanerne.
Har aldri sett så mye blod og frykt.
En del av oss kom hjem med nød og neppe.
Meksikanerne drepte resten.
De henrettet en for hver tiende av deres.
Da krigen var over...
...hadde jeg tenkt å bo i Texas.
Jeg vervet meg i Lees hær for å bekjempe nordstatene.
Den største feilen i mitt liv.
Hvorfor det?
Ingen vinner en krig.
De fattige dør.
Og de rike blir rikere.
Jeg så det samme i Mexico som jeg så i Virginia.
Jeg trodde at jeg skulle gjøre en forskjell.
Gjorde du det?
Forskjell?
Neppe.
Jeg er takknemlig for at du reddet meg.
Det var ikke noe lett valg.
Men det var det rette.
Sov godt. Vi har en lang reise foran oss.
Marisol!
-Er du uskadd? -Ja.
Jeg var så redd. Jeg hørte ikke fra deg etter det at han sendte telegrammet.
Og jeg var sikker på at du var død.
Jeg sa at jeg ikke visste hvor lang tid det ville ta.
Og Beauregard?
Bueno. En avtale er et avtaler. Kom inn, så feirer vi.
-Takk, men det har vært en lang reise. -Så klart.
Jeg kommer med betalingen din i morgen tidlig.
Jeg trodde du sov.
Ikke mye søvn i det siste.
Samme her.
Jeg ville bare hilse på før jeg dro tilbake til Laredo.
Jeg kan ikke takke deg nok for det du har gjort.
Marisol fortalte hva som skjedde.
Jeg er bare glad for å være hjemme igjen. Takk for dusøren.
Det er ingen dusør.
-Unnskyld? -Det er verken dusør eller lønn.
Det er en bryllupspresang.
-Jeg vil ikke gifte meg med datteren din. -Men hun vil gifte seg med deg.
Hør her. Gjør det lett for henne. En mann burde fri til en kvinne.
Ikke omvendt.
Hva med Mexico?
Mexico? Hun er forelsket.
Hvem er jeg til å hindre henne?
Jeg har aldri vært gift før.
Det blir ikke lett...
...men jeg har tro på deg.
Unnskyld, jeg mente ikke å skremme deg.
-Faren din... -Jeg sier ja.
Jeg hørte dere snakke om bryllupet.
Jeg er feil person.
Hvordan vet du det?
Hva om det ikke fungerer?
Da gjør det ikke det.
Da er det bestemt.
Ja.
Gullet er ikke trygt her. Jeg skal ta det til banken.
-Jeg blir med deg. -Nei, du blir her og venter på meg.
-Ok. -Jeg kommer tilbake.
Hei der, jeg vil prate med deg.
-Hva har du i vesken? -Det har ikke du noe med.
Jo, det har jeg. Etter Jackson så er det det.
-Hva sier du, Waylon? -Vel...
Vi burde ta oss en titt.
La oss slippe å besøke jenta, selv om hun virker samarbeidsvillig.
-Var ikke det Arliss' kvinne? -Jeg tror at de skulle gifte seg.
-Drittpreik. -Drittpreik?
Overbevis en dommer i Texas om det motsatte med to soldater som øyenvitner.
-Jeg tror at det er gull. -Sier du det?
Mye også.
-Vi har visst fått jackpot. -Det virker sånn.
Ta gullet og dra herfra.
-Gir du oss ordrer nå? -Den eneste vi tar ordrer av er død
på grunn av deg. Vi sporet deg helt til Texas.
Dette blir din botsøvelse.
-Vi skynder oss før noen ser oss. -Vi sørger for at han ikke glemmer dette.
Kom an, så drar vi.
5 ÅR SENERE
Hvordan var dagen din?
Som vanlig.
Har du fikset innhegningen?
Ja.
-Og? -Og hva?
-Er det alt? -Det er et forbannet gjerde.
-Det var ødelagt og nå er det fikset. -Du trenger ikke være utrivelig.
Hver eneste dag...
...prater vi om gjerdet. Hver dag.
Nå er det reparert.
Så jeg vil at du skal være fornøyd.
Ikke ta det ut på meg. Du mistet gullet, ikke jeg.
Nå må vi leve uten det.
Har jeg noensinne klaget?
Det trengs ikke.
Jaså?
Jeg ser hvordan du har sett på meg.
Og hvordan er det?
Med skam.
Hvor mange ganger har far tilbudt seg å hjelpe oss?
-Jeg vil ikke ha pengene hans. -Men vi kan flytte til Laredo.
En texaner som bor i Mexico?
Ikke tale om.
-Hva vil du egentlig ha? -Mannen jeg giftet meg med, ikke den nå!
Ham vil jeg ikke ha. Hvor er James Orville Bain? Det er ham jeg vil ha.
-Jeg hater når du nevner det navnet. -Familienavnet ditt, du burde være stolt.
Jeg er stolt!
Det er akkurat derfor jeg hater at du ble.
Så du vil heller at jeg forsvinner?
Jeg mente ikke det.
Jeg vil ikke at du skal noe sted.
Det livet jeg forestilte meg at vi skulle få...
...er ikke det vi fikk.
Jeg ville ha noe mer.
Du tar feil.
Jeg giftet meg med deg, James Orville Bain...
...og jeg elsker deg fremdeles.
Du er ikke bare en mann som møkker stallen.
Jeg vet ikke om den andre mannen fins mer.
Men vi kan forsøke å finne ham.
Sammen.
Dette er bra.
Jeg vet ikke, Waylon. Jeg vet ikke.
Men skulle jeg være en gambler...
...noe jeg er...
...så har vi flaks her oppe i fjellene på den nordre ruten.
Gamlingen vil aldri selge.
-Det tilhører familien hans. -Han har bare ikke fått riktig tilbud.
-Og hva skulle det være? -Hva var det siste tilbudet?
Vel, jeg har notatene her.
La meg se.
-Her. 200 dollar. -200 dollar?
-Kontant. -Tilby ham 300 dollar.
Si vi kan begynne å bore neste måned og at han får et forskudd. 600 totalt.
-600 dollar? -Ja.
-Er du sikker på det? -Vil du ha kontrakten eller ikke, Waylon?
Man må bruke penger for å tjene penger.
-Jeg antar det. -Det får meg til å tenke på
en løpshest jeg vil se på i Austin.
-Det er i Texas? -Og?
-Vil du dra tilbake til Texas? -Ja.
-Og han vi nesten drepte da? -Nesten? Jeg tror at han døde, Waylon.
Jeg har sett tøffere menn dø for mindre. Du også.
Hvordan vet du at han er død?
Fordi jeg husker knapt hvordan han så ut.
Det skjer hver gang. Når de er døde er de bare døde.
Men det jeg husker er den pene señoritaen han hadde med seg. Husker du?
-Hun var veldig pen. -Henne treffer jeg gjerne igjen.
Ålreit. Vel. Hva skal vi gjøre?
Vi avslutter saken med gamlingen, tar et tog til Austin og rir resten av veien.
Det en stund siden jeg red langt på hesteryggen.
Ok.
-Hvordan går det for deg og kona? -Hvorfor lurer du?
-Jeg prater bare. -Nei, det gjør du ikke.
-Hun har sagt noe? -Hun var her for et par dager siden.
Det virket som om hvetebrødsdagene var over.
Ja, det er lenge siden.
Løpshesten som kommer til byen kan kanskje muntre deg opp.
Hvilken løpshest?
Har du ikke hørt det?
Tully og Waylon Ford?
Kjenner du til dem? Oljemenn fra Mississippi?
-Det var som bare, det er dem. -Hvem da?
De to jævlene som overfalt meg for fem år siden.
-Er du sikker? -Jeg glemmer aldri deres ansikter.
-Kommer de til San Antone? -La meg se.
Ja, det står at deres hest vant førstepris i fjor.
De tar hesten på turne. Det står at de skal selge noen av aksjene sine også.
Jeg må overbevise dem om å treffe meg her.
Alene.
Jim?
Jeg treffer dem alene og sier at jeg vil kjøpe hesten.
Jeg skal ta tilbake gullet mitt og la de svina betale.
Tror du at de reiser rundt med en gryte gull på seg?
-Dere irer... -Du sa det selv.
-Oljemenn. -Det vet jeg ikke noe om.
Jeg tar dem til baren. Jeg vet ikke hvordan ennå, men jeg skal gjøre det.
-Og overbevise dem om å selge hesten. -Tror du at de selger en vinnerhest?
Hvis tilbudet er godt nok, hvilket det vil være.
-Her? -Folk her kjenner meg.
De vet hva jeg har gått gjennom.
Det er min sjanse til å løse alt.
Og få tilbake livet mitt.
-Hva med Marisol? -Hva med henne?
Hun skjærer av meg ballene om hun får vite at jeg er innblandet.
Huck, hjelper du meg eller ikke?
Jeg tenkte meg det.
Herregud, Waylon.
-Skremte jeg deg, bror? -Jeg holdt på å få et hjerteattakk.
Hva har du til meg i dag? Noe nytt?
-Et telegram. -Hva står det?
Vel... Det er visst noen i Texas som vil kjøpe en av hestene våre.
-Hvor mye? -Du vil like dette.
-1.000 dollar. -Er det sant? Alt jeg trengte å vite.
"Jeg hørte om deres suksess i San Antonio Express."
Jeg sa at de ville lese om oss i avisen.
"Jeg gratulerer. Jeg er også hesteoppdretter
selv om jeg ikke har opplevd samme flaks som dere."
Jeg er i San Antonio i noen dager til på forretninger.
Jeg vil gjerne kjøpe en hest av dere. Jeg ble så..."
-Det er "imponert". -Jeg vet hva det står, Waylon.
"Imponert av hesten og artikkelen jeg leste. Jeg vil kjøpe hesten usett."
Du hører. Usett.
Han er ikke så smart til å være oppdretter.
Vel... Jeg antar at vi vet et og annet om å tjene penger på texanere
og vi skal til San Antonio ganske snart.
Avtal et møte. Vi gjør det. 1.000 dollar. Vi kan kjøpe to hester for det.
Anse det som gjort.
God aften, mine herrer.
Heter du Ford og eier den fineste løpshesten i Texas
så er det alltid en god dag.
-Løpshester? -Ja, sir. Jeg er oppdretter.
De fineste på denne siden av Kentucky, hvilket jeg beviste her om dagen.
I vår deltar vi i Saratoga og da får hele verden vite hvor fine hestene mine er.
Hestene våre.
-Det må feires med en drink. På huset. -Så snilt av deg.
-Bourbon? -Bourbon.
For konføderasjonen og alle tøffe jævler fra sørstatene som aldri dukket under.
-Hør, hør. -For sørstatene.
-Jeg tar en til. -Ja, sir.
Det smaker som hjemme.
Mine herrer.
Milde Moses.
Du er Tubby Ford.
-Tully. -Og du er Waylon Ford?
-Eier dere Southern Oiling Company? -Det stemmer.
Løpshester og oljefelt. De to beste syndene på Guds grønne jord.
Hva fører to berømte personer som dere til dette hølet?
Vel, vi ble invitert til deres fine by av en oppdretter som vil kjøpe min hest.
-Vår hest. -Selvsagt, Waylon. Vår hest.
Og vi skal treffe ham her din fine saloon.
-Redbone? -Det stemmer. Har du lest avisen?
Selvsagt.
Jeg har også hørt at hesthandlere er det største avskummet i verden.
Hvem vil si noe sånt?
De kommer hit nå og da.
Og jeg ser ikke mange smil, kan jeg love dere.
La meg fortelle noe, bartender. Dette ikke noe for fattige.
Det er ikke mange som har råd til å sysle med det og er man ikke en storpiller,
får man krype tilbake under steinen. Hvis han vet hva jeg har å tilby
så vil vi gå herfra med en hest mindre og mye mer penger.
Ja, men hvor er kjøperen?
Det vet jeg faktisk ikke.
Men vet du hva? Så lenge du har mer av den fine whiskyen...
...så får han ta seg god tid. Kom an, Waylon.
-Jeg forstår ikke. -Hva?
Tror du at dette gi deg gullet tilbake?
Ja, hvis det går som planlagt. Huck sier fra når de er fulle nok.
Og så?
Det er best at du ikke vet. Jeg vil ikke at du blir innblandet.
-Jeg er alt innblandet. -Du skal ikke være i nærheten
-når skytingen begynner. -Skytingen?
Jeg utgir meg for forretningsmann... som skal kjøpe en løpshest.
Han skal treffe meg og da konfronterer jeg ham om pengene.
-Enten det eller så dreper jeg ham. -Drepe dem?
De tok alt fra oss.
-Forstår du ikke det? -Det er ingen god ide.
Hvis du vil finne James Orville Bain, så gjør vi det sånn.
Det var ikke det jeg tenkte meg. Jeg blir enke 40 år gammel.
Den som reddet deg i Jackson var Jim.
Du må stole på meg. Dette er den eneste måten.
Nei, Jim... Vi kan flykte til Mexico.
Far vil gi oss et hus og pappa skaffer en jobb du kan ha hele livet.
Og en dag kan du ta over ranchen, la oss prate med ham.
Flykter jeg til Mexico, er jeg alt død. Det vet du.
Du må stole på meg, det er den eneste måten.
Bare lov at du blir her.
Jeg lover.
Men kom tilbake til meg.
Jeg lover.
Bartender! En flaske til, takk.
Ikke den rottemage-fernissen, men mer av den bourbonen, takk.
-Kommer straks. -Ja...
Du skal vel ikke tømme flasken? Jeg har ikke noe imot litt påvirket,
men her er ikke plass for alker.
Vi vil ha horer. Har du noen horer?
Dessverre tilbyr vi ikke sånne tjenester her lenger.
Hva er det for sted egentlig? Ingen horer?
-Bare alkohol og sigarer. -Det er et fint sted.
Bartender, lar du oss være i fred en stund?
Jeg har ikke sett en eneste kvinne på hele dagen.
Ingen horer...
Hei. En øl.
-Vær så god. -Takk skal du ha.
Du der. Kom hit, så får jeg prate med deg.
-Med meg? -Ja, kom hit.
Sett deg.
-Ta en drink. -Ja, sir.
-Hva heter du, kompis? -Bud Rogers.
Bud Rodgers, Waylon og Tully. Har du vært soldat, Bud?
-Nei, sir. Jeg er bonde. -Bonde?
-Hva dyrker du? -Mais framfor alt.
Det spiller ingen rolle. Tror du at det kan finnes olje på eiendommen din?
Nei, sir.
Du kan sitte på en gullgruve uten å vite om det. Min bror kan gjøre deg styrtrik.
-Ja. -Sir.
Han vet nok ikke hva olje er. Hva med at jeg gir deg penger i kveld?
-Hva trenger jeg gjøre? -Vi skal fullføre en handel her
med en fremmed og mye står på spill.
Jeg vil at du skal stå ved siden av min bror Waylon her med en pistol.
-Hvorfor? -Fordi du ser farlig ut.
Vil du ha pengene eller ikke?
-Kanskje, ja... -Perfekt, for jeg er full som en alke
og du helt edru.
Jeg vil at du skal stå bak Waylon her med en pistol.
Går alt som det skal går vi herfra rikere enn da vi kom hit.
Vi skal selge den gamle hesten, men går det ikke som vi ønsker, skyter jeg noen.
Og tar neste tog til Waco, antar jeg.
Uansett tjener du 50 dollar ved bare å sitte der bevæpnet.
-Ålreit. Det går bra. -Ja...
-Bra der. -Vi gjør sånt hele tiden.
Det kommer ikke til å skje noe.
Han er sikkert ekte, men man må være forsiktig i denne merkelige verdenen.
Det fins mange skurker der ute.
-Ingen ære blant tyver. -Akkurat!
Hvem sa det?
-Hvem er du? -Bare en mann.
Bare en mann.
-Bare en mann som leter etter en hest. -Så det var du som sendte brevet?
Kom hit, gutt! Vi har ventet på deg.
-Ta deg en drink. -Nei takk.
Kom litt nærmere så vi ser deg.
-Tok dere med hesten? -I telegrammet sto det: "Usett".
-Ingen hest, ingen handel. -Nei, vent litt!
-Mister, jeg vet ikke hva du heter. -Bain.
-Bain? -James Orville Bain.
Ok, Jim Orville Bain. Litt av et navn.
Du husker meg visst ikke.
-Tully... Det er han vi ranet. -Hold kjeft, Waylon.
Dette stedet serverer så sterk sprit at jeg ser visst spøkelser.
Ikke noe spøkelse.
Dere ranet meg utenfor den banken.
Salen full av meksikansk gull.
Meksikansk gull?
For pokker!
-Hva vil du ha, Jim Bain? -Gullet dere stjal fra meg, din jævel.
Major Arliss Beauregards gull som du stjal? Du drepte ham.
-Jeg utførte bare Herrens arbeid. -Beauregard råtner i helvete nå.
-Og dere skal gjøre ham selskap. -Du er en forræder, Bain.
Du forstår... Vi trengte menn som du som ville slåss for saken vår.
Men du flyktet med halen mellom beina som en kjerring.
Waylon... Den yngre, svakere broren.
Og det fins alltid en, hva? Krigen var over før den begynte, din idiot.
-Dere innså det bare fire år for sent. -Din jævel...
Nei!
-Du skjøt Waylon, din jævel! -Rolig. Ellers møter du samme skjebne.
Han skjøt meg i beinet!
Får han ikke hjelp nå blør han i hjel og det er på din samvittighet.
-Han vil ikke bli ensom. -Du skal brenne i helvete for dette.
-Kanskje, kanskje ikke. -Firmaet vårt sender menn etter deg.
Og de vil drepe deg. De vil drepe dere alle sammen
Og alle innen 8 mils radius som ligner dere og brenne ned deres hus
mens deres koner, barn og hunder fremdeles er der inne!
Og før de henger deg i et tre får dere se dem bytte på
å voldta din pene, meksikanske kone om og om igjen.
Ja, som om vi ikke alt har fått oss en smaksprøve.
Nei!
Waylon...
10.000 dollar?
Pluss rente, 1.000 per år.
Jeg har ikke gullet ditt, Jim Bain. Alt jeg har til deg er bly...
...og jeg har tenkt å være sjenerøs.
Vil du avslutte dette? Da gjør vi det ute på gaten...som menn.
Vi gjør det.
Send bort hundene dine, så det blir en rettferdig kamp.
Det er visst ikke din dag.
Så flaut...at du dør her på gaten
mens jeg gjør hva jeg vil med den ildfulle meksikanske tispa di.
-Snakker om sola. -Opp med hendene.
Rolig, søta. Gjør ikke noe dumt.
Herregud, vet du engang hvordan du håndterer det gamle store geværet?
Ikke tenk på meg, uten på deg selv. Det er rettet mot deg.
La oss være fornuftige. Vi kom alle hit for å forhandle, så la oss gjøre det.
-Forhandle? -Jeg er en forretningsmann.
Vi kan sikkert løse det så alle kommer herfra levende.
Bortsett fra ham. Mannen din drepte broren min, så han får skylde seg selv.
Du vil aldri finne en dommer i Texas som vil motsi meg.
Mannen min ba deg ikke komme hit for å forhandle.
-Han kom hit for å drepe deg. -Men det gjorde han ikke.
Du har 10.000 dollar i meksikansk gull som tilhører ham.
-Hvis han dør, tilfaller de meg. -Sier du det?
Velsigne deg.
Ok, nå tar vi det rolig, señorita.
Banken min er langt herfra, så du må ta en sjekk.
Kontanter.
-Kontanter? -Med rente.
Hva pokker vet du om rente?
-Ok, rente. Hva føles rimelig? -5.000 dollar ekstra.
-5.000 dollar er ganske mye. -10.000?
Men da begraver jeg deg uten hode.
For ekstra fem lar jeg det være, og det samme gjelder for han der inne.
-Ditt valg. -Du er en hard forhandler.
Det var derfor jeg sluttet å argumentere med henne.
Sjekkheftet. Ta det fram.
Marisol, ta det.
Hva gjør du?
Du vinner Jim Bain, du vinner...
Bare få meg vekk fra Texas, så jeg kan begrave broren min.
La meg i det minste få gjøre det.
Jeg gjør bare Herrens arbeid.
Herregud. Du er alvorlig skadet. - Bud, løp etter lege.
-Sjekkheftet... Hvor er sjekkheftet? -Her, ikke tenk på det, ok?
Bare bli hos meg. Ligg stille, bli hos meg.
Ta hånden hans. Ta hånden hans og signér den...
-Ok... -Løs den ut før du drar til Mexico.
Jim, du skremmer meg. Ikke si sånt. Alt skal bli bra.
-Hvor er du? -Bli hos meg. Jim! Jim!
Helvete... Du er så vakker.
Jim, bli...
Jim...
Jim!
Jim... Jim!
-God morgen. -Jeg kom for å treffe deg.
-Du strålende ut. -Takk.
-Jeg vil savne smilet ditt. -Du er for vennlig, en sann venn.
Kan jeg gjære noe for å overbevise deg om å bli?
Nei. Mexico er mitt nye hjem.
En dag kan du kanskje besøke oss.
-Vel, hils Ramiro fra meg, ok? -Det skal jeg gjøre.
Er du klar?
Jeg tror det.
Jeg skal la dere være alene.
-Hvordan føles armen? -Det gjør vondt som pokker.
Den meksikanske luften gjør nok godt.
Jeg har alltid sett for meg Jim Bain i en meksikansk bondedrakt.
-Det hadde vært noe. -Ja, virkelig.
Takk...for alt.
Ta deg godt av henne, hører du?
Hvis du bestemmer deg for å donere de 15.000 dollarene
så vet jeg om en gammel sliten saloon som kan trenge hjelp.
Huck? Se i kassa.
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com