–Hvad er de her til? –Jeg kan ikke begrave en, der ikke er død
Klarede han sig?
–Det var fandens. –Han er ikke der, men hos sheriffen.
Det var fandens.
Du lever.
Hvad i alverden skete der derude?
Yankee'ernes kugler.
De forsøgte at dræbe os.
Der er ingen yankee'er her.
Hvor længe drev du omkring såret derude?
Det er svært at sige.
Jeg ved ikke, hvor længe du havde ligget der, da jeg fandt dig.
Men det var godt, at jeg gjorde det. Jeg kom før prærieulvene.
Kan du få mig ud herfra?
Jeg kan vel tale med sheriffen.
Fortæl mig om det slag, du var med i.
Vi drev yankee'erne på flugt.
Det er helt sikkert.
De vidste ikke, hvad de skulle gøre.
Hvor kommer du fra, soldat?
San Antonio.
San Antonio? Du milde.
Du er langt hjemmefra.
Okay, jeg vil se, om jeg kan få dig ud herfra, og kan jeg det...
...skal du få lidt penge, så du kan tage et tog til Vicksburg.
Derfra kan du...
–...tage en diligence til Texas. –Tak skal du have.
Når du kommer hjem, må du fortælle, at Jeff Davies skal bruge flere af jer
hvis han skal vinde krigen.
Godt så. Vent her.
San Antonio, Texas
Giv mig to.
Værsgo.
–Godmorgen, Huck. –Hvad vil du have, Jim?
–Whisky. –Rye?
–Bourbon. –Du er en ægte irer.
Skål.
Dav.
En stor whisky.
Værsgo.
–Skål. –Skål.
Har du orlov?
Ja, fra at være ædru.
Jeg mente fra hæren.
Det er jeg færdig med.
Er du invalid?
Nej.
Jeg fik nogle af yankee-kugler i mig og skadede benet for nogle år siden.
Vil du lade det hindre dig? Yankee-kugler?
Drengene i nord gør bare, hvad de får besked på. Det er ikke personligt.
Hvad fanden er der galt med folk?
Du har ingen rygrad. Gamle Jeff Davies og general Lee
har brug for alle våbenføre mænd, hvis vi skal vinde det her.
For pokker...
Hvis du er så ivrig efter at slås, så tag et gevær og rid mod øst.
Det ville jeg, hvis jeg ikke var platfodet. De lader mig nok ikke...
Ved du hvad? Tror du på ham? Han er bange for at slås.
Jeg har intet imod dig.
Men tror du, at jeg tager tilbage for at blive skudt, så en plantageejer
kan eje flere slaver?
Blasfemi! Det er sgu blasfemi! Hvor vover du tale sådan om dit hjemland?
Gå.
Ellers afslutter jeg det her. Forstået?
Tag det roligt, drenge.
Hvis I vil dræbe hinanden, så gå udenfor.
Beklager, Huck.
Den forbandede krig har splittet os.
Det lader til det.
Jeg vil ikke gøre det værre, men jeg hørte, at en vis Beauregard
–kom hertil i går aftes. –Det lyder bekendt.
Arliss Beauregard. Han bor på kroen.
Han siger, der går rygter om, at Lee måske vil kapitulere.
–Kapitulere? –Ja.
Han er her for at rekruttere soldater fra Texas.
Han vil sikkert have finansiering, hvis Lee giver op.
–Tak for informationen. –Ingen problemer.
–Jeg må holde lav profil. –Vi ses.
–Buenas noches. Como estás? –Buenas noches mi amigo.
Estoy bien. Gracias.
–Dit spanske er blevet bedre. –Jeg forsøger.
Jeg ved ikke, hvordan I mexicanere bærer jer ad. Hvad ønsker I?
En cerveza og en bourbon, tak.
I kan tage bordet der.
–Jeg er meget tørstig. –Også jeg.
–Værsgo. En øl og en bourbon. –Gracias, mi amigo.
–Hej, miss Marisol. Hvordan går det? –Godt. Tak, fordi De spørger.
–Hvad bringer jer til San Antonio? –Ting til ranchen, medicin til køerne.
Kan man ikke få det i Laredo?
Godaften!
Hvad skal man gøre for at få en god drink her i byen?
–Hvad skulle det være? –Bourbon, tak.
–Jeg håber, De syntes om værelset. –Ja, tak.
Jeg vil lede efter frivillige i dag.
Hvor kan jeg lede efter mænd at hverve i Deres fine by?
Frivillige?
Ja. Stærke mænd, som vil kæmpe mod nord.
Jeg vidste ikke, at man mangler folk.
Hvis Lee kapitulerer, må vi alle finansiere en krig mod nord.
Jeg rejser rundt i Texas for at finde unge mænd, som vil lade sig hverve.
Syden... Syden har altid været underlegen.
Tja, vi er måske ikke så udviklede som i nord
men vi har ånd! Undskyld, men hvad var Deres navn?
Ramiro Garza. Og det er min datter Marisol.
En fornøjelse.
Arliss Beauregard til tjeneste.
–Så De finansierer en armé? –Hvis Lee skulle flygte...
Men lad os bede til, at det ikke går sådan.
Min datter og jeg sover her i nat, så lad os tales ved senere i aften
og diskutere, hvad De søger, privat.
Udmærket.
–Skal vi sige klokken 10? –På gensyn.
På gensyn. Godaften, hr.
Unge dame.
Undskyld...
–Godaften. –Kan De hjælpe mig med at finde hertil?
Jeg kan finde det frem til i morgen.
Tak.
Ham manden i baren.
Hvem var han?
Noget med Beauregard.
Hvad ville han?
Han nævnte krigen.
Og at han søger unge mænd.
–Til hæren? –Det tror jeg.
Han sagde noget om Lee, og at krigen ville stoppe.
Og De? Hvad mener De om amerikanerne og deres krig?
Jeg har svært ved at se fornuften i ordet "borgerkrig".
Det virkelige problem er synden.
Folk forsøger altid at dræbe hinanden.
–Har De hørt om Kain og Abel? –I Bibelen.
Vi er et slået folk.
Livet...
Frihed...
Ord, som ikke betyder noget, hvis man ikke vil stå inde for dem.
Thomas Jefferson?
Ja, det stemmer.
De er oplyst.
Selvfølgelig.
Jeg ville ikke fornærme Dem.
De er mexicansk, men ved meget om vores historie.
Disse ord...
Hvordan kan de ikke betyde noget, når de får amerikanere til at dræbe hinanden?
De har bare forskellige måder at gøre det på.
Sydens lykke findes i slavehandelen og...
Tja... de ville hellere ofre mennesker for egen vindings skyld.
Men nord opfandt heller ikke slaveriet.
Hebræerne i Egypten.
Los Indios. Españoles.
Ingen hænder er rene.
Du kender også til historien.
For at komme videre må man forstå fortiden.
Jeg giver Dem listen i morgen tidlig.
–Muchas Gracias. –De nada.
Mine herrer. Hanen galer tidligt på denne årstid. Nu går jeg i seng.
–Godnat, sir. –Velkommen til San Antonio.
–Buenas noches. –Buenas noches.
Han er for gammel.
Ja... Du ved, de blåklædte skiderikker.
Yankee'erne over Mason-Dixon-linjen er mere udholdende, end vi troede.
Syden skal bruge penge. Penge og våben.
Skal vi opretholde vores livsstil, må alle yde deres bidrag
i resten af krigen.
Jeg antager, at hvervningen ikke går som planlagt?
Ingen vil i krig for Lee. Der går rygter om, at han vifter med det hvide flag.
At vores forsyningslinjer mindskes.
Jeg mener, hvem vil være på tabersiden?
Sig mig engang...
Ville det være så galt, hvis krigen sluttede? Brødre mod brødre er skidt.
Det er at spotte vores alliance.
Undskyld. Det var uhøfligt og unødvendigt.
Men min passion er den samme som min løsning.
Lad os tale om afkastet på investeringen.
Når vi har vundet krigen mod nord, får De pengene ti gange tilbage.
Guld, arbejderskat, hvad De ønsker. De satser penge, og De tjener penge.
–Hvor meget? –1000 dollar om måneden frem til jul.
1000 dollar? Hvad får Dem til at tro, at jeg har så mange penge?
Mr Garza.
Når en mand som Dem kommer ind til byen...
...får det en som mig til at undersøge hans fortid.
Jeg ved alt om ranchen i Laredo.
Deres sukkerrørsmarker. Hvor succesrig De har været...
...trods urolighederne i Mexico.
De får til i morgen tidlig til at tænke over mit tilbud.
Og hvis jeg siger nej?
Det ville være meget dumdristigt af Dem...
...mr Garza.
Jeg kan tage beslutningen nu.
Jeg vil ikke lade mig tvinge ind i Deres krig.
Find en anden pengemand, som hjælper Dem med at dræbe Deres brødre i nord.
Den pengemand er ikke mig.
Godnat.
–Giv mig en uge, så er jeg klar. –Godt. Tak.
Marisol! Marisol! Donde esta.
–Har I set min datter Marisol Garza? –Nej, vi har ikke set nogen.
Har De set min datter Marisol Garza?
Hun kom forbi i går... og gav mig en liste med medicin.
–Er alt i orden? –Hun var ikke på hotellet i morges.
–Og i dameforretningen? –Jeg har ledt overalt.
Spørg manden, der kom til byen i går. Ham der boede på hotellet.
Arliss?
Sådan en mand kommer kun til byen af to grunde.
Og det er?
–Gæt. –Han ville have penge til sin armé.
Han lignede ikke en general.
Den eneste, jeg ikke har spurgt, er cantineroen i saloonen.
Huck?
Han ved måske noget.
Du har fået nok. Gå nu.
–Har du set min datter Marisol Garza? –Nej!
Señor Garza. Er alt i orden? De ligner en, der har set et spøgelse.
–Marisol er forsvundet. –Forsvundet?
Ingen har set hende.
Hvor er ham krigsmageren, der ankom i går?
Major Beauregard.
Sidst jeg så ham, var, da jeg lukkede baren.
–Hvor? –Han gik ind på hotellet.
Han havde lejet et værelse ligesom Dem. Jeg tænkte ikke over det.
Hotellet.
Giv mig ikke det blik, Huck.
Hvad sagde Beauregard, da du ikke ville finansiere ham?
Ikke ret meget.
Mødte han din datter? Han vidste, at hun var sammen med dig.
Sí.
–Han tog hende sikkert med. –Hvorfor det?
–For at få løsepenge. –Løsepenge?
Tænk. Hun er forsvundet.
–Er hendes ting på værelset? –Ja.
De forlod sikkert hotellet tidligt i morges.
Dime. Hvad skal jeg gøre?
Tja... Bliv her og vent, eller tag hjem til Mexico
–og håb på, at han finder dig. –Nej.
Jeg kan betale nogen for at finde ham og dræbe ham!
Det er en mulighed.
Jeg skal bruge en bande eller en dusørjæger.
Det bliver svært her i byen.
Lobbock er nok bedst til den slags.
–Du kan gøre det. –Mig? Nej.
–Nej, jeg gør ikke den slags længere. –Jeg kan betale 10.000 i guld.
Bare bring Marisol tilbage.
Tænk over det. Vil du have din egen ranch? Jord?
Alt! Jeg holder mit ord.
Du får penge til resten af dit liv. Bare skaf min datter tilbage...
...så vil du se, at jeg taler sandt.
Jeg kan ikke, beklager.
Held og lykke.
Hvad er der med dig?
Giv mig en bourbon, inden jeg gør noget dumt.
Er det ikke lidt tidligt, selv for dig?
Du ved vel, at du bør hjælpe manden med at finde sin datter?
Jeg kan ikke. Jeg har lovet mig selv, at jeg aldrig vil dræbe igen.
Hvem har sagt, at du skal dræbe?
Man kan ikke tale fornuft med folk som Beauregard.
Så bør du netop stoppe ham, inden han skader andre.
–Sæt nu jeg ikke finder hende? –Så er der altid en uniform til dig.
Jeg kom hertil for at starte forfra.
Og leve et fredeligt liv.
Du ved jo, hvad man siger om folk, der vil starte forfra.
Det er godt. Men det kan skræmme en, når man ser, hvad man opdager på vejen.
Jeg gør det.
10.000, ikke mindre.
Naturligvis. Jeg holder mit ord.
Jeg tager ud til min ranch og pakker nogle ting.
Jeg rider ved daggry og vil gøre alt for at hente hende tilbage.
Jeg beder dig. Hent min mijita.
Men jeg vil ikke dræbe Arliss uden en god grund.
Hvis han krummer et hår på hendes hoved.
–Det er en god grund. –Mine vaqueros kan tage med.
Nej. Det er bedst, at jeg gør det selv.
Desuden ved jeg ikke, hvor længe jeg er væk.
Find mig, inden du rider ud, så får du halvdelen forud.
Bare du henter min datter.
Du slipper ikke godt fra det her.
–Tror du ikke? –Far sender sine vaqueros ud efter mig
–og når de finder dig... –"Når" er nøgleordet i din sætning.
–Hvad vil du gøre ved mig? –Lige nu?
Ingenting.
Men se her. Det er et brev, jeg vil sende til din far.
Jeg forlanger 10.000 dollar for din sikre hjemrejse til Mexico.
Dine krigspenge.
For de penge kan vi opbygge arméen til nytår, hvis Lee skulle dø.
Man kan sige meget om far.
Loyal og velhavende. Men dum er han ikke.
Det er jeg heller ikke.
Med så mange penge kan jeg forfremme mig selv til general
og lede min egne private armé.
Din far ville ikke kunne skade mig med en kanonkugle af kobber.
Det var en skam.
Austin, Texas
–Dav. Vil du have en drink? –Jeg tager en whisky.
–Du er ny her, ikke sandt? –Hvordan vidste du det?
Det er ret indlysende.
Her kommer kun stamkunder, og aldrig soldater som dig.
Soldater?
Det er tydeligt. Det står skrevet i din pande.
Jeg er her, fordi jeg leder efter en vis Arliss Beaugard.
Han hævder at være major, men det tvivler jeg på. Han hverver soldater.
–Hverver? –Sydstatsfolk, som vil slås for sagen.
Hvilken sag er det, skat?
En meningsløs.
–Hvordan ser denne Arliss ud? –Ikke som en soldat.
Han ser ud til at have talt penge hele livet. Han har en pige med.
–Kone? –Gidsel.
En mexicaner. Det er hende, jeg leder efter.
Som jeg sagde, kommer der kun stamkunder her.
Tak for drinken.
Ma'am.
Mister...
–Den mand, du leder efter. –Hvad er der med ham?
–Er der en dusør? –Måske.
Godt. Mød mig på bagsiden.
–I skumringen. –Fint.
Din mand kom hertil for nogle dage siden.
Hvorfor løj du for mig i baren?
Lille ny. Mange ører derinde.
Sandt nok. Og?
Som jeg sagde kom han hertil og havde en mexicansk kvinde med.
Han købte en flaske whisky og fik et stort værelse på hotellet i Yonder.
Han bad også om to ludere. Det lød jo mærkeligt
når han havde den kønne pige med.
Han ville undgå problemer med at røre en kvinde, som ikke vil berøres.
–Især når hun har sådan en far. –Er hun en mexicansk kongelighed?
Mere eller mindre.
–Hvad er den for? –Sagde de, hvor de skulle hen?
Fandens.
–Godaften. –Ingen ledige værelser.
Jeg leder ikke efter et værelse, men en mand.
Han kalder sig Beauregard, har De hørt om ham?
Jeg kan ikke oplyse om den slags.
Og nu?
Arliss Beauregard. Han rejste for to dage siden.
Alene?
Det står der ikke, men jeg husker, at han havde nogle kvinder med.
–En ung mexicaner? –Måske. Jeg husker det ikke.
Sagde han, hvor han skulle hen?
Jeg hørte han faktisk tale med hotelbartenderen om Jackson.
–Mississippi? –Ja, netop.
Han bad os endda sende et telegram, inden han rejste.
–Et brev? –Ja, første klasse.
Ikke til Jackson, men San Antonio.
Det var noget med forretninger.
Du så vel ikke, hvad der stod?
–Nej. –Og nu?
Jackson, Mississippi.
–Goddag. –Hvordan går det?
Godt. Jeg leder efter en Arliss Beasuregard. Ved I, hvor han er?
Den vej.
–Mange tak. –Hav en god aften.
Kan jeg hjælpe Dem?
De er langt fra Texas, major.
Undskyld?
Det er slut. Hvor er hun?
–Og De er? –Det spiller ingen rolle.
Jeg er kommet efter pigen.
Sig ikke, at Garza betalte dig for at tage helt hertil
–for at redde hans søde lille niña? –Det er mere ædelt end det, du gør.
Synes du?
Jeg skal bringe Marisol Garza tilbage til Texas.
Det går jeg måske ikke med til.
Marisol er nemlig min forlovede.
Vi skal giftes til efteråret.
Jeg er ikke kommet for at diskutere med dig, major. Og jeg spørger ikke.
–Vi henter hende sammen. –Det behøves ikke. Hun er udenfor.
Marisol, skat? Kom lige!
Kom herhen, elskede.
Denne mand har en skør idé om, at du er her imod din vilje.
Jeg har fortalt ham, at vi skal gifte i september.
Og så slog det mig, at vi måske skulle sende ham en indbydelse.
–Hvad siger du? –Hvad du end siger, min elskede.
Marisol. Din far har sendt mig.
Fik han telegrammet?
Han bliver en fantastisk svigerfar, tror du ikke, Marisol?
–Hvilket telegram? –Om løsesummen.
Jeg vidste, at han med glæde ville finansiere vores kamp for frihed.
Du afpressede ham... med hans egen datter.
Jeg gav ham alle chancer for at støtte kampen!
Han valgte at svigte mig
og alle mænd syd for Dixon-floden.
Enten var han for dum til at se, hvad der ville ske
eller også var han for blind til at se, hvad der skete for øjnene af ham.
Jeg er nysgerrig. Hvad tilbød han dig for at hente hende?
Alt det, du bad om.
Det hele. Du får intet, din djævel.
Kom tilbage!
Hvor blev du af?
Det er sådan her, det ender, vagabond.
Enten tager du til Texas og siger, at du ikke fandt hende.
Eller også giver jeg hende en kugle i hovedet.
Hvordan vil du have det?
Okay!
Skyd ikke pigen!
–Jeg kommer frem. –Hvad sagde du?
Jeg gentager! Skyd ikke pigen!
Det tænkte jeg nok. Ja... Du får tre sekunder...
til at hoppe op på din hest og ride væk herfra.
Ellers dør Marisol.
Tully!
Hvordan kunne du forråde Syden?
Hvordan kunne du forråde konføderationen?
10.000 dollar og en kugle rækker langt.
Kom.
Er du okay?
Han er død. Ingen vil gøre dig noget.
Nu tager vi hjem.
Du skal hjem nu.
Hvor lang er rejsen hjem?
Omkring en uge.
Ingen vil gøre dig noget.
Ved min far, at jeg er i live?
Jeg ved faktisk ikke, hvad han ved.
Jeg har ikke været hjemme i otte måneder.
Har de den slags i Laredo?
Du har vist aldrig været der.
En gang, men det er længe siden.
Jeg rejste mod vest for at slås.
Jeg lod mig hverve i Missouri.
Da jeg kom til San Antonio...
...var det blevet 1842.
700 af os på vej til Mier.
Somervell havde fået slagsmål nok.
Vi tog Laredo.
Og Guerrero ikke længe efter.
To dage før jul.
De samme 700. Vi ville alle krydse Rio Grande.
Men vi vidste ikke, at 1000 mexicanere ventede på os.
Vi var i mindretal.
Men det lykkedes os alligevel at dræbe 600 af dem.
Og 200 var døende.
Juledag kapitulerede mexicanerne.
Jeg har aldrig set så meget blod og rædsel.
En del af os nåede kun lige væk.
Mexicanerne dræbte resten.
De henrettede en for hver tiende af deres.
Da krigen var forbi...
...ville jeg bo i Texas.
Jeg meldte mig til Lees armé for at bekæmpe nordstaterne.
Den største fejltagelse i mit liv.
Hvorfor det?
Ingen vinder en krig.
De fattige dør.
Og de rige bliver rigere.
Jeg så det samme i Mexico, som jeg så i Virginia.
Jeg troede, at jeg ville gøre en forskel.
Gjorde du så det?
En forskel?
Nej.
Jeg er taknemmelig for, at du reddede mig.
Det var ikke et let valg.
Men det var det rette.
Nu skal vi sove. Vi har en lang rejse foran os.
Marisol!
–Er du okay? –Ja.
Jeg var meget urolig. Jeg hørte ikke fra dig, efter at han sendte telegrammet.
Og jeg var sikker på, at du var død.
Jeg sagde jo, at jeg ikke vidste, hvor længe det ville tage.
Og Beauregard?
Bueno. En aftale er en aftale. Kom, lad os fejre det.
–Tak, men det har været en lang rejse. –Selvfølgelig.
Jeg kommer med dine penge i morgen tidlig.
Jeg troede, at du sov.
Jeg sover ikke meget for tiden.
Heller ikke jeg.
Jeg ville bare kigge ind, inden jeg tog tilbage til Laredo.
Jeg kan ikke takke dig nok for det, du har gjort.
Marisol fortalte, hvad der skete.
Jeg er bare glad for at være hjemme igen. Tak for dusøren.
Det er ikke en dusør.
–Hvad? –Det er hverken dusør eller løn.
Det er en bryllupsgave.
–Jeg vil ikke giftes med din datter. –Men hun vil giftes med dig.
Hør her. Gør det let for hende. En mand bør fri til en kvinde.
Ikke omvendt.
Og Mexico?
Mexico? Hun er forelsket.
Skulle jeg stoppe hende?
Jeg har aldrig været gift før.
Det bliver ikke let...
...men jeg tror på dig.
Undskyld. Jeg ville ikke forskrække dig.
–Din far... –Jeg siger ja.
Jeg hørte jer tale om brylluppet.
Jeg er ikke den rette mand.
Hvordan ved du det?
Sæt nu det ikke fungerer?
Så fungerer det ikke.
Så er det afgjort.
Ja.
Guldet er ikke sikkert her. Jeg lægger det i banken.
–Jeg går med. –Nej, bliv her og vent på mig.
–Okay. –Jeg kommer tilbage.
Hallo der, jeg vil tale med dig.
–Hvad har du i tasken? –Det kommer ikke dig ved.
Jo, det gør det. Efter Jackson så gør det.
–Hvad siger du, Waylon? –Tja...
Vi må hellere se efter.
Tving os ikke til at besøge pigen, selv om hun virker samarbejdsvillig.
–Var det ikke Arliss' kvinde? –Jeg tror, de skulle giftes.
–Sludder. –Sludder?
Overbevis en dommer i Texas om det modsatte med to soldater som øjenvidner.
–Jeg tror, det er guld. –Virkelig?
Der er meget.
–Vi har vist fået jackpot. –Det lader til det.
Tag guldet og gå.
–Giver du os ordrer? –Den eneste, vi adlyder, er død
på grund af dig. Vi sporede dig helt til Texas.
Det her bliver din bod.
–Vi skynder os, inden nogen ser os. –Vi skal ikke glemme det her.
Kom, så går vi.
5 år senere
Hvordan har din dag været?
Som sædvanligt.
Har du ordnet indhegningen?
Ja.
–Og? –Og hvad?
–Er det alt? –Det er et forbandet stakit.
–Det var i stykker, og nu er det lavet. –Du behøver ikke være ubehagelig.
Hver eneste dag...
...taler vi om det stakit. Hver dag.
Nu er det lavet.
Så nu skal du være tilfreds.
Lad det ikke gå ud over mig. Du mistede guldet, ikke jeg.
Nu må vi leve uden det.
Har jeg nogensinde beklaget mig?
Det er ikke nødvendigt.
Synes du ikke?
Jeg har set, hvordan du kigger på mig.
Hvordan?
Med skam.
Hvor mange gange har far tilbudt at hjælpe os?
–Jeg vil ikke have hans penge. –Men vi kan flytte til Laredo.
En texaner, som bor i Mexico?
Det er udelukket.
–Hvad vil du have? –Den mand, jeg giftede mig med, ikke nu!
Ham vil jeg ikke have. Hvor er James Orville Bain? Det er ham, jeg vil have.
–Jeg hader, når du nævner det navn. –Dit slægtsnavn, du burde være stolt.
Jeg er stolt!
Det er derfor, jeg hader, at du blev her.
Så du gerne, at jeg rejste?
Jeg mente det ikke.
Jeg ønsker ikke, at du rejser nogen steder.
Det liv, som jeg forestillede mig, vi ville få...
...er ikke blevet til noget.
Jeg ville have noget mere.
Du tager fejl.
Jeg giftede mig med dig, James Orville Bain...
...og jeg elsker dig stadig.
Du er ikke kun en, der muger ud i hestestalde.
Jeg ved ikke, om den anden mand stadig er der.
Men vi kan forsøge at finde ham.
Sammen.
Det her er godt.
Jeg ved det ikke, Waylon. Jeg ved det ikke.
Men hvis jeg ville tage chancer...
...og det vil jeg...
...så får vi heldet med os oppe i bjergene på nordsiden.
Den gamle sælger aldrig.
–Det tilhører hans slægt. –Han har ikke fået det rette tilbud.
–Og hvad skulle det være? –Hvad var det seneste tilbud?
Tja, jeg har noterne her.
Lad mig se.
–Her. 200 dollar. –200 dollar?
–Kontant. –Tilbyd ham 300 dollar.
Sig, at vi kan begynde i næste måned, og at han får et forskud. 600 i alt.
–600 dollar? –Ja.
–Er du sikker på det? –Vil du have kontrakten eller ej, Waylon?
Man skal bruge penge for at tjene penge.
–Det skal man vel. –Det minder mig om
en væddeløbshest, jeg vil se på i Austin.
–Det er i Texas. –Og?
–Vil du tage tilbage til Texas? –Ja.
–Hvad med ham vi næsten slog ihjel? –Næsten? Jeg tror, han døde, Waylon.
Jeg har set sejere mænd dø af mindre. Det har du også.
Hvordan ved du, at han er død?
Fordi jeg ikke kan huske, hvordan han så ud.
Det sker hver gang. Når de er døde, er de bare døde.
Men jeg kan huske den flotte señorita, han havde med. Husker du hende?
–Hun var meget smuk. –Hende vil jeg gerne møde igen.
Godt så. Hvad gør vi?
Vi afslutter det med den gamle, tager et tog til Austin og rider derfra.
Det er længe siden, jeg har rejst langt på hesteryg.
Okay.
–Hvordan går det med dig og konen? –Hvorfor spørger du?
–Jeg fører bare en samtale. –Nej, det gør du ikke.
–Har hun sagt noget? –Hun var her for et par dage siden.
Det lød, som om hvedebrødsdagene var forbi.
Ja, det er nogen tid siden.
Væddeløbshesten, som kommer til byen, kan måske opmuntre dig.
Hvilken væddeløbshest?
Har du ikke hørt det?
Tully og Waylor Ford?
Kender du dem? Olieinvestorer fra Mississippi?
–Det var fandens! Det er dem. –Hvem?
De to skiderikker, der overfaldt mig for fem år siden.
–Er du sikker? –Jeg glemmer aldrig deres ansigter.
–Kommer de til San Antone? –Lad mig se.
Ja, der står, at deres hest vandt førstepræmie sidste år.
Hesten skal på turné. Der står også, at de vil sælge nogle af deres aktier.
Jeg må få dem til at møde mig her.
Alene.
Jim?
Jeg møder dem alene og siger, at jeg vil købe hesten.
Jeg vil tage mit guld tilbage og lade de svin betale.
Tror du, de rejser rundt med en skål guld på sig?
–I irere... –Du sagde det selv.
–Olieinvestorer. –Det ved jeg ikke noget om.
Jeg får dem ind i baren... Jeg skal nok finde en måde.
–Og få dem til at tro, jeg køber hesten. –Tror du, de vil sælge en vinderhest?
Hvis tilbuddet er godt nok, og det bliver det.
–Her? –Folk her kender mig.
De ved, hvad jeg har været igennem.
Det er min chance for at få styr på tingene.
Og få mit liv tilbage.
–Og Marisol? –Hvad er der med hende?
Hun skærer løgene af mig, hvis hun hører, at jeg er indblandet.
Huck, hjælper du mig eller ej?
Det regnede jeg også med.
For pokker, Waylon.
–Skræmte jeg dig, bror? –Jeg var ved at få et hjerteanfald.
Hvad har du til mig? Er der noget nyt?
–Et telegram. –Hvad står der?
Tja... Der er vist en i Texas, som vil købe en af vores heste.
–Hvor meget? –Du vil synes om det her.
–1000 dollar. –Virkelig? Mere behøver jeg ikke vide.
"Jeg har læst om Deres succes i San Antonio Express."
Jeg sagde jo, at de ville læse om os i avisen.
"Jeg gratulerer. Jeg er også hesteopdrætter..."
"...selv om jeg ikke har oplevet samme held som Dem."
"Jeg er i San Antonio i nogle dage vedrørende forretninger."
"Jeg vil gerne købe en hest af Dem. Jeg blev så..."
–Det er "imponeret". –Jeg ved, hvad der står, Waylon.
"Imponeret af hesten og den artikel, jeg læste. Jeg vil købe hesten ubeset."
Hørte du det? Ubeset.
Han er ikke kløgtig af en opdrætter at være.
Tja... Vi ved vel et og andet om at tjene penge på texanere
og vi skal til San Antonio om nogle dage.
Aftal et møde. Vi gør det. 1000 dollar. Vi kan købe to heste for de penge.
Betragt det som gjort.
Goddag, mine herrer.
Hedder man Ford og ejer den fineste væddeløbshest i Texas
så er det altid en god dag.
–Væddeløbsheste? –Ja, sir. Jeg opdrætter dem.
De fineste på denne side af Kentucky, hvilket jeg beviste forleden.
Til foråret løber vi i Saratoga, og så hører hele verden om mine fine heste.
Vores heste.
–Det skal fejres. Husets omgang. –Det er pænt af dig.
–Bourbon? –Ja tak.
For konføderationen og alle seje gutter fra Syden, som ikke bukkede under.
–Hørt. –For Syden.
–Jeg tager en til. –Ja, sir.
Det smager som derhjemme.
Mine herrer.
Det var pokkers.
Du er Tubby Ford.
–Tully. –Og du er Waylon Ford?
–Ejer I Southern Oiling Company? –Det stemmer.
Væddeløbsheste og oliefelter. De to bedste synder på Guds grønne jord.
Hvad bringer to berømtheder til dette udsted?
Vi blev inviteret af en hesteopdrætter, som vil købe en hest af mig.
–Af os. –Ja, Waylon. Af os.
Og vi skal møde ham her i din fine saloon.
–Redbone? –Det stemmer. Har du læst avisen?
Naturligvis.
Jeg har også hørt, at hestehandlere er verdens mest fladpandede narrøve.
Hvem ville påstå den slags?
De kommer her af og til.
Og jeg ser ikke mange smilende ansigter.
Lad mig fortælle dig en ting, bartender. Det er ikke noget for fattige.
Kun få har råd til at deltage, og er man ikke en storspiller,
må man krybe ind under sin sten igen. Hvis han ved, hvad jeg har at tilbyde
vil vi gå herfra med en hest færre og en masse penge.
Men hvor er jeres køber?
Det ved jeg faktisk ikke.
Men så længe du har mere af din fine bourbon...
...må han gerne give sig god tid. Kom, Waylon.
–Jeg forstår det ikke. –Hvad?
Tror du, at det her vil give dig guldet tilbage?
Ja, hvis det går som planlagt. Huck siger til, når de er fulde nok.
Og så?
Det er bedst, at du ikke ved det. Du skal ikke indblandes.
–Det er jeg jo. –Du skal ikke være i nærheden
–når skyderiet begynder. –Skyderiet?
Jeg udgiver mig for at være en forretningsmand, som vil købe en hest.
Vi skal mødes, og så forlanger jeg pengene.
–Enten det eller jeg dræber dem. –Dræber dem?
De tog alt fra os.
–Forstår du ikke det? –Det er ikke en god idé.
Hvis du vil finde James Orville Bain, så gør vi det sådan her.
Jamen, jeg har ikke tænkt mig at blive enke som 40-årig.
Da jeg reddede dig i Jackson, var jeg Jim.
Du må stole på mig. Det her er den eneste måde.
Nej, Jim... Vi kan flygte til Mexico.
Min far ville give os et hus og skaffe dig et job for hele livet.
Og en dag kan du overtage ranchen. Lad os tale med ham.
Flygter jeg til Mexico, er jeg allerede død. Det ved du.
Du må stole på mig, det er dem eneste måde.
Men lov mig, at du bliver her.
Det lover jeg.
Men kom tilbage til mig.
Det lover jeg.
Bartender! En flaske til, tak.
Ikke kiste-fernissen. Giv os din bourbon, tak.
–Jeg er på vej. –Ja...
I vil vel ikke tømme flasken? Jeg har intet imod beruselse,
men I skal ikke drikke jer i hegnet.
Vi vil have ludere. Har du nogen ludere?
Desværre tilbyder vi ikke den slags tjenester her længere.
Hvad er det for et sted? Ingen ludere?
–Kun alkohol og cigarer. –Det er et fint sted.
Bartender, giv os lige lidt fred.
Jeg har ikke set en eneste kvinde hele dagen.
Ingen ludere...
Dav. En øl.
–Værsgo. –Tak.
Du der. Kom lige, jeg vil tale med dig.
–Med mig? –Ja, kom lige.
Sæt dig ned.
–Tag en drink. –Ja, sir.
–Hvad hedder du, makker? –Bud Rogers.
Bud Rodgers, Waylon og Tully. Har du været soldat, Bud?
–Nej, sir. Jeg er bonde. –Bonde?
–Hvad dyrker du? –Mest majs.
Det spiller ingen rolle. Tror du, der kan være olie på din jord?
Nej, sir.
Du kan være rig uden at vide det. Min bror kan gøre dig meget rig.
–Ja. –Sir.
Han ved nok ikke, hvad olie er. Skal jeg give dig penge i aften?
–Hvad skal jeg gøre? –Vi skal gennemføre en handel her
med en fremmed, og der er meget på spil.
Du skal stå ved siden af min bror Waylon med en pistol.
–Hvorfor det? –Fordi du ser farlig ud.
Vil du have pengene eller ej?
–Måske, ja... –Perfekt, for jeg er hønefuld
og du er helt ædru.
Du skal stå bag Waylon her med en pistol.
Hvis alt går, som det skal, går vi herfra rigere, end da vi kom.
Vi sælger en gammel hest, men går det ikke som planlagt, skyder jeg en...
...og tager toget til Waco, tror jeg.
Men du tjener 50 dollar bare ved at sidde og være bevæbnet.
–Fint. Det lyder godt. –Ja...
–Godt. –Vi gør sådan hele tiden.
Der sker ikke noget.
Han er sikkert god nok, men man skal være forsigtig i denne mærkelige verden.
Der er mange skurke derude.
–Der er ingen ære blandt tyve. –Nemlig!
Hvem sagde det?
–Hvem er du? –Bare en person.
Bare en person.
–Bara en person, der leder efter en hest. –Var det dig, der sendte brevet?
Kom, min dreng! Vi har ventet på dig.
–Tag en drink. –Nej tak.
Kom nærmere, så vi kan se dig.
–Tog I hesten med? –I telegrammet stod der "ubeset".
–Ingen hest, ingen handel. –Nej, vent nu lidt!
–Jeg ved ikke engang, hvad du hedder. –Bain.
–Bain? –James Orville Bain.
Okay, Jim Orville Bain. Sikke et navn.
I kan vist ikke huske mig.
–Tully... Det er ham, vi røvede. –Klap i, Waylon.
Dette sted serverer så stærk spiritus, at jeg ser spøgelser.
Ikke et spøgelse.
I røvede mig uden for banken.
Sadlen fuld af mexicansk guld.
Mexicansk guld?
For helvede!
–Hvad vil du have, Jim Bain? –Det guld, I stjal fra mig, dit svin.
Major Arliss Beauregards guld, som du stjal? Du dræbte ham.
–Jeg udførte kun Herrens arbejde. –Beauregard rådner i helvede nu.
–Og I skal gøre ham selskab. –Du er en forræder, Bain.
Ser du... Vi havde brug for mænd som dig til at kæmpe for vores sag.
Men du flygtede med halen mellem benene som en kælling.
Waylon... Den yngste, svage bror.
Og der er altid en, ikke? Krigen var forbi, inden den begyndte, din idiot.
–I indså det bare fire år for sent. –Din skiderik...
Nej!
–Du skød Waylon, dit svin! –Rolig, gamle. Ellers er det din tur.
Han skød mig i benet!
Får han ikke hjælp nu, forbløder han. Og det er dit værk.
–Han blive ikke alene. –Du vil brænde i helvede for det her.
–Måske, måske ikke. –Vores selskab finder dig.
Og de dræber dig. De dræber jer alle sammen.
Og alle inden for 80 km, som ligner jer, og brænder deres huse ned
mens deres koner, børn og hunde stadig er derinde!
Og inden de hænger dig i et træ, skal du se dem skiftes til at voldtage
din kønne mexicanske kone igen og igen.
Ja, som om vi ikke allerede har fået en smagsprøve.
Nej!
Waylon...
10.000 dollar?
Plus renter, 1000 om året.
Jeg har ikke dit guld, Jim Bain. Til dig har jeg kun bly...
...og jeg vil være gavmild.
Vil du afslutte det her? Så gør vi det ude på gaden... som mænd.
Lad os gøre det.
Fjern dine hunde, så det bliver en retfærdig kamp.
Det er vist ikke din dag.
Det er pinligt... Du dør her på gaden
mens jeg gør, som jeg vil, med den fyrige mexicanske tøjte, du er så glad for.
–Når man taler om fanden. –Hænderne op.
Rolig, skat. Gør nu ikke noget dumt.
Milde Moses... Kan du styre sådan et stort gevær?
Tænk hellere på dig selv. Det er rettet mod dig.
Lad os være fornuftige. Alle kom for at forhandle, så lad os gøre det.
–Forhandle? –Jeg er forretningsmand.
Vi kan vel finde en løsning, så alle kommer herfra i live.
Bortset fra ham. Din mand dræbte min bror, så det er hans egen skyld.
Du finder ikke en dommer i Texas, som vil modsige mig.
Min mand bad dig ikke komme for at forhandle.
–Han kom for at dræbe dig. –Men det gjorde han ikke.
Du har 10.000 dollar i mexicansk guld, som tilhører ham.
–Hvis han dør, tilfalder de mig. –Tror du?
Gud velsigne dig.
Okay, nu tager vi det roligt, señorita.
Min bank er langt herfra, så du må tage imod en check.
Kontanter.
–Kontanter? –Med renter.
Hvad pokker ved du om renter?
–Okay, renter. Hvad lyder rimeligt? –5000 dollar ekstra.
–5000 dollar lyder lidt voldsomt. –10.000?
Men så begraver jeg dig uden hoved.
For ekstra 5000 lader jeg det sidde, og det samme gælder ham derinde.
-Du bestemmer. –Du er en barsk forhandler.
Det var derfor, jeg holdt op med at modsige hende.
Checkhæftet. Tag det frem.
Marisol, tag det.
Hvad laver du?
Du vinder, Jim Bain, du vinder...
Men få mig væk fra Texas, så jeg kan begrave min bror.
Lad mig i det mindste gøre det.
Jeg udfører bare Herrens arbejde.
Herregud. Du er alvorligt såret. Bud, hent lægen.
–Checkhæftet... Hvor er checkhæftet? –Her, tænk ikke på det.
Bare bliv hos mig. Lig stille, bliv hos mig.
Tag hans hånd. Tag hans hånd og skriv under...
–Okay... –Hæv den, inden du tager til Mexico.
Jim, du skræmmer mig. Sig ikke sådan. Alt bliver godt igen.
–Hvor er du? –Bliv hos mig. Jim! Jim!
Hvor er du smuk.
Jim, bliv...
Jim...
Jim!
Jim... Jim!
–Godmorgen. –Jeg kom for at tale med dig.
–Du ser strålende ud. –Tak.
–Jeg vil savne dit smil. –Du er for venlig, en sand ven.
Kan jeg gøre noget for at få dig til at blive?
Nej. Mexico er mit nye hjem.
En dag kan du måske besøge os.
–Hils Ramiro fra mig. –Det skal jeg nok.
Er du klar?
Det tror jeg.
Jeg vil lade jer få fred.
–Hvordan går det med armen? –Den gør meget ondt.
Den mexicanske luft vil gavne dig.
Jeg har altid forestillet mig Jim Bain i mexicansk bondetøj.
–Det ville være et kønt syn. –Ja, bestemt.
Tak... for alt.
Pas nu godt på hende.
Hvis du bestemmer dig for at donere de der 15.000 dollar
så kender jeg en gammel, slidt saloon, som kan bruge dem.
Huck? Kig i kassen.
Tekster: Torben Christensen Ordiovision