Etter flere års fred trues Frankrike av en ny religionskrig.
Kong Ludvig 13., stadig uten arving, regjerer et splittet land:
Protestanter, støttet av England, står mot katolsk adel -
- som søker å befeste sitt grep om makten.
Kongen ga sin minister kardinal Richelieu oppgaven å styrke kronen, -
- men mange mistenker ham for å ville gripe makten selv.
I disse urolige tider rir den unge d'Artagnan fra Gascogne til Paris -
- i håp om å bli opptatt i kongens Musketerkorps.
Ri videre!
Begrav det der.
Ta deg av henne.
FØRSTE DEL - D'ARTAGNAN
Frøken Bonacieux? Grevinne de Valcour vil ha svar i kveld.
Skipet seiler i morgen ved daggry.
Ja vel.
"På lørdag, som alle andre lørdager -
- skal De skrifte i Val-de-Grâce Kirke.
Jeg kommer dit i lønndom, oppslukt av tanken på Dem.
Om seks dager, om jeg ikke er død, vil vi ses igjen.
Deres forelskede tjener, hertugen av Buckingham."
Han trasser seg til å besøke en by der han setter sitt liv i fare, -
- og min ære på samme tid.
Hennes Majestet Dronningen.
Som foreskrevet av Hans Hellighet Paven -
- sitter biskopen av Marseille, Artus d'Épinay de Saint Luc, -
- til høyre for Deres Majestet.
Pater François de Loménie...
Hva er det, bror? Kjeder vielsen til grevinnen av Montpensier deg?
Vi burde forberede oss på krig, ikke bryllup.
Krig?
- Krig mot hvem? - Protestantene.
La Rochelle har samlet soldater og våpen i ukevis.
De vil løsrive seg. Gjør vi ikke noe, blir det en stat i staten.
Et engelsk fotfeste i Frankrike.
Greven vil altså ha meg til -
- å erklære krig mot protestantene og England?
Protestantene er Englands lakeier.
Lederen deres er i London som gjest hos selveste Buckingham.
Hvorfor skulle Englands krigsminister møte La Rochelles protestanter, -
- om ikke for å planlegge krig? - Vi må luke ut de kjetterne.
Da er det jo ikke krig De vil ha, men et korstog.
- Én Gud, ett land, en religion. - Det er nok!
Jeg beordrer ikke en ny Bartholomeusnatt!
Klokkene i Saint-Germain-l'Auxerrois skal kime for bryllupet deres, -
- ikke for en massakre.
Du husker vel at far falt for katolske hender?
Ta deg i akt for de fromme vennene dine.
- Insinuerer majesteten...? - Jeg insinuerer ikke noe.
Jeg er kongen.
Adelens eneste ønske er å kjempe for Dem, sire.
- Vi er Deres sanne venner. - Kongen har ingen venner.
Han har bare undersåtter og fiender.
Det er nå vi skal vise at vi er hans undersåtter.
Ikke sant?
"Ludvig den Rettferdige"? Han er Ludvig den Veike.
Min sønn, du snakker ikke til din bror. Du snakker til kongen.
Er du også her, mor? Jeg hørte deg ikke heve stemmen.
Du har lært å snakke høyt.
Lær å tie nå. Da blir du kanskje hørt.
- Deres Eminense. - Milady. Hva nytt?
Takket være Dem kan Buckingham og dronningen endelig møtes.
Noen problemer?
Døde og begravet.
Dronningen foretrekker vanære fremfor krig.
Hun skal få vanære, og vi skal få krig.
- Jeg søker kaptein de Tréville. - Har De en avtale?
- Nei, men jeg har en anbefaling. - Da er det den køen der.
- Den tar jo to dager. - Nei, tre.
Herren i grønt ankom på søndag. Lykke til.
Holdt!
Hør etter. I går ved daggry -
- støtte Richelieus soldater på en flokk ravende fyllesvin -
- som sviret på åpen gate. Og hvem var disse døgeniktene?
Kongens musketerer.
- De ble gjenkjent. - Men kaptein...
Vi skal ikke være til latter blant kardinalens menn.
Kaptein de Tréville? Jeg er Charles d'Artagnan.
- Dette brevet er fra min far. - Achille d'Artagnan?
- Hva har brevet vært ute for? - Muskettild. Bibelen stanset kulen.
De må være den første religionen har reddet i år.
Jeg kjente Deres far. Hva kan jeg gjøre for hans sønn?
Som ham ønsker jeg å trekke i kongens klær.
Det er min drøm å bli musketer.
Jeg kan skrive til militærakademiet og få Dem opptatt som kadett.
Så kan De kanskje bli musketer en dag.
De skal slippe å vente lenge.
- Unnskyld. - Er det alt?
- Og det tror De er nok? - Jeg sa unnskyld.
Jeg har bare én arm, men to ører. Unnskyldningen var ikke oppriktig.
- Jeg har dårlig tid. - De har dårlige manerer.
En gascogner som unnskylder seg har gjort mer enn sin skyldighet.
Ja, De kommer åpenbart langveisfra.
Ja, men De skal ikke lære meg skikk og bruk.
Jo, jeg skal lære Dem en lekse. Etter min egen skikk.
Bare si fra, så stiller jeg.
- Hvor da? - Saint-Sulpice korsbakke kl. 11.
Jeg kommer.
Ved Gud! Glemmer de øynene når De løper?
Unnskyld. Jeg er etter noen.
Var det litt mer kjøtt på ham, hadde jeg satt ham på spidd.
Fortell meg hva De ler av, og la oss le sammen.
- Jeg ler ofte, og når jeg vil. - De skal ikke le av meg.
Vil De ikke le, får jeg bringe Dem til taushet.
- Hvor da? - Luxembourghagen.
- Klokken 12, som appetittvekker. - Jeg kommer.
Løp.
Ja.
Min herre, De mistet tørkleet Deres.
Det er ikke mitt.
- Det er min kones. - Da må De ha mistet det.
Tørkleet lå ved Deres føtter, -
- men like nær Deres. Jeg ble bedratt av synet.
Bedratt ble visst jeg også.
- De har satt meg i knipe. - Jeg ønsker ikke ufred.
- Nei, det syns. - Tror De jeg er redd?
- Bare en idiot ville ikke vært redd. - Da er jeg vel en idiot.
Det var mitt inntrykk, ja.
Det er galt av dem å ville ydmyke meg.
Hør her. Jeg duellerer bare nødig, men dette er en alvorlig sak.
En kvinne er kompromittert på grunn av Dem.
Kan ikke jeg lære Dem livskunst, må De lære det motsatte.
- Hvor da? - Klokken 12, Rue des Carmes.
Til tjeneste.
Unnskyld, kan vi si klokken ett?
Gjør det meste utav den timen jeg gjerne lar Dem leve lenger.
Takk.
Om forlatelse. Jeg trodde De var en annen.
- Jeg hadde nesten drept Dem. - Det er jeg så vant til.
Jeg trodde De var mannen som forfulgte meg.
- Det gjør ingenting. - Constance.
- Constance Bonacieux. - Gleder meg. D'Artagnan.
- Kommer De angående notisen? - Selvsagt. Hvilken notis?
- Rommet til leie. - Jeg tar det.
Ja vel. Vil De ikke se det først?
Ja. Nei, det er fint. Jeg har sett rikelig.
Slaget må ha sløret synet Deres.
Jeg håper De stadig har hørselen i behold.
Leien er en livre i uken.
En livre i uken? Her er for fire uker.
- Eller fire planker til kisten min. - Slo jeg så hardt?
Nei, men om en time skal jeg duellere mot tre menn.
- De blir jo drept. - Ja.
Men av en musketer.
- Et vakkert sted å dø. - Det har jeg også ofte tenkt.
Vi fikk ikke presentert oss.
Athos de Sillègue d'Hauteville, greve av La Fère.
Charles d'Artagnan fra Gascogne.
Etter dette kaller de meg barnemorder.
- Og meg oldingdreper. - Virker jeg så sliten?
Fekter De en duell tross skaden De har?
Skulle høyre hånd svikte, skal nok min venstre drepe Dem.
Jeg har kalt to venner som vitner.
- Hva gjør han her? - Er han Deres vitne?
Dette er Porthos, og det er Aramis. Jeg skal fekte mot herr d'Artagnan.
- Jeg også. - Klokken 12.
Og klokken ett dreper jeg ham.
Athos har rett til å drepe meg først, dernest Porthos og...
- Aramis. - Aramis til sist.
Jeg beklager at jeg ikke kan gi Dem alle fornøyelsen.
Hvor lenge har De vært i Paris?
Siden i morges.
Tre dueller mot tre musketerer? Synd at jeg må drepe Dem.
- Den bragden fortjener en dram. - Drikk på min helse, da.
Athos, kardinalens menn. De har fulgt etter oss.
Duellerer man? Det er forbudt. Kast kårdene, og bli med.
Kården min liker ikke støv, Jussac. De må komme og ta den selv.
Rolig nå. Vi er tre mot syv, og Athos har ene benet i graven.
Jeg kan sparke deg bak med det andre.
De sier De er tre. Jeg sier vi er fire.
Bare drep ham. Han ergrer meg.
Har herrene bestemt seg?
Vent litt.
Vi trener den unge kadetten på ordre fra kaptein de Tréville.
- Alle for en! - Og en for alle!
- De er bror til Lucie de Maupin? - Ikke bland inn min søster.
Forsvinn! Jeg vil ikke volde henne mer sorg.
Hvilken dag er det? Den herren skal vite hvilken dag han dør.
- Sankt Reginas dag, den 7. - Altså blir det den 7.
Ennå er jeg bare kadett, -
- men jeg dreper Dem når jeg er blitt musketer.
D'Artagnan!
Denne rivaliseringen mellom våre tropper er grotesk.
De kan ikke gå og drepe hverandre nå som krigen kan bryte ut.
Få styr på Deres soldater, så får jeg styr på mine.
Kongen!
Der har vi de djevlene jeg skylder en refs.
De er alle skyldbetynget, og kommer for å be om forlatelse.
De skal ikke drive og spre rettferdighet.
Den retten tilkommer meg, -
- og meg alene.
Sire, vi bønnfaller Dem om tilgivelse.
- Hvem er barnet? - D'Artagnan, Deres Majestet.
Var det De som ga Jussac det voldsomme kårdestøtet?
Ja, Deres Høyhet.
Ga og ga...
Det var bare til låns, men han leverte det aldri tilbake.
De er svært arrogant, unge mann.
Det er min eneste formue, og den står til majestetens rådighet.
Spar på den, for min skyld, i stedet for å ødsle den i utide.
20 mann på to dager er for mye.
Kardinalen må jo verve et nytt kompani om tre uker.
Skaff den arme gutten ordentlige klær.
Jeg advarer Dem. Kongens føtter...
...går ikke baklengs.
Den neste som duellerer får råtne på galeiene.
Jeg hører de skal være verre enn England.
- Er De ikke død? - Nei, De får meg boende likevel.
Synd. Plankene til kisten er bestilt.
Behold dem. Det er ikke sikkert gutten overlever kvelden.
Du er en rik mann nå.
Penger er en god tjener, men en slett herre, sa far.
Så sant. Du betaler runden.
- Takk. - Skål!
Jenta har ikke en sjanse. Aramis er prinsippfast.
Er hun gift?
Tvert imot. Aramis tjener dels kirken, dels hæren.
General og biskop i ett. Med gifte kvinner kan han forsvare det.
- Og Athos? - Han har sine demoner.
Han drukner dem i sprit, men med tiden lærte de å svømme.
Aramis!
- Alt Porthos sier er skrøner. - Han kalte deg en edel herre.
Det blir dessverre lite herlighet på meg. Bare pass deg.
Porthos tar deg bare under sine vinger for å få deg med hjem i redet.
- Er du en som...? - Hvorfor ikke?
Jeg nyter alt jeg kan legge på et laken eller et fat.
- Men jeg unngår alle slags svin. - Synd. Du ville aldri sultet.
En skinke er en skinke.
Tapre kadetter fra Gascogne anført av Carbon de Casteljaloux
tapre kadetter fra Gascogne
de har falkeblikk og storkeben
kattebart og ulvebitt
pøbelen hugger de for fote ned
med falkeblikk og storkeben hatten på i regn og søle
en hatt der fjæren dekker hølet
"God morgen."
"Har De sovet godt?" "God morgen, Constance."
Kom her!
Nei! Nei!
Athos d'Hauteville, greve av La Fère, -
- har kjempet i Flandern mot De Forente Nederland, -
- i Bayern mot Det Hellige Rike, i Kurpfalz, Lombardi og Savoyen.
Han har deltatt i flere slag enn det er nyfikne her.
Han hører ikke til her, men på en pidestall.
Det er ikke mitt verv å dømme statuer, men å dømme mennesker.
Herr greve, De stammer fra et av landets fornemste hus.
Men Deres blod og titler beskytter Dem ikke. Tvert om.
En adelsmann skal leve et verdig liv.
Deres bror, Benjamin, er kjent som fortaler for La Rochelles sak.
Er De også protestant?
Ja, det er jeg.
Tror De på Gud?
På Gud, kongen og Frankrike.
I Johannesevangeliet sier Jesus til Pilatus:
"Jeg er kommet for å vitne om sannheten." Og Pilatus svarer?
- "Hva er sannhet?" - Nettopp.
De ble anholdt i morges, beruset, tilsølt med blod, -
- med en dolk i hånden og en dolket kvinne i Deres seng.
Fortell meg sannheten nå. Var det De som drepte kvinnen?
- Jeg vet ikke. - Kan han ikke lyve som alle andre?
De vet ikke?
Nei.
Og jeg lyver ikke for å unngå døden. Til det elsker jeg ikke livet nok.
Herr greve.
Den største rikdom en ridder kan etterlate seg er sitt eksempel.
Deres liv har tjent til eksempel. Deres død vil bli et enda større.
En adelsmanns dødsstraff forrettes ved at han halshugges.
Ridder Athos d'Hauteville, greve av La Fère, -
- retten dømmer Dem til å halshugges nå på mandag på Place de Grève.
Vi anker dommen!
Ja vel. De har fire dager til å bevise den dømtes uskyld.
Vil ikke Athos forsvare seg, må vi gjøre det.
Finn ut av hvem kvinnen var, og hvorfor hun lå i Athos' seng.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Ikke et eneste smykke. Alt vi fant på henne var stikksårene.
- En prostituert? - Se så fin hånd hun har.
Kvinnen hadde ikke arbeidet en dag i sitt liv.
- Hun var av borgerskap eller adel. - Får vi se ansiktet?
Det var hun som ville drepe meg.
DEN GYLDNE PIL
Jeg har ikke gjort noe. Jeg har ikke gjort noe.
Jeg trodde De var død!
- Jeg hadde aldri sett dem før. - Hold munn! Grav!
Ikke noe. Vi finner aldri ut hvem de var.
Bar han en signetring?
Jeg siktet etter det andre beinet.
Selvfølgelig tok du den. Hvor er signetringen?
Jeg vil vite hvem mannen var.
- Hva er det De gjør? - Jeg avskyr blodsøl på knivene mine.
Jeg avskyr tortur.
Det gjør alle. Ellers ville de ikke snakket.
Hill deg Maria, full av nåde. Herren er med deg.
Be for oss syndere...
Frykter du Gud? Hvis Gud ikke likte det jeg gjør her, -
- ville han latt lynet slå meg ned. Men det er ikke en sky på himmelen.
- Hva gjør han? - Snakker med ham.
Aramis' ord er spissere enn dolker.
Tre ringer. Idioten husker ikke hvem som eide hvilken.
Tre gylne hjelmer. Huset Brissac d'Argis.
En løve og tre roser. Huset Dardel de Luzinais.
En ørn og korslagte sverd. Huset Valcour.
- Snart får vi fatt i mannen. - Og hans kvinnelige ledsager.
Vi oppsøker dem i morgen tidlig, og med Guds hjelp redder vi Athos.
KYSTEN AV NORMANDIE
Velkommen, lord Buckingham. Hadde De en rolig overfart?
- Nesten for rolig. - Jeg hadde ikke ventet Dem ennå.
Ikke jeg heller, men en invitasjon fra dronningen kan en ikke avslå.
Hva står på, sire? Jeg føler at De har tankene annetsteds.
Gaston fikk et brev fra sin forlovede i går.
Han leste det høyt for å håne den 16 år gamle pikens elskovsord.
Det må hun venne seg til. Gaston er lite fintfølende.
Jeg frykter at Deres brors begjær ikke blir tilfredsstilt av giftermål.
Av og til skulle jeg ønske at han var konge i mitt sted.
Ludvig, De er konge av Guds nåde.
Jeg burde bli med Dem til Val de Grâce.
Pater Arnoux har alltid vært god til å berolige meg.
Hvis det er majestetens ønske, ville jeg vært henrykt.
Nei, en annen gang, kanskje. Skynd Dem hjem når De har skriftet.
Frue.
- Hva gjelder det? - Jeg søker grev de Valcour.
- Han er ikke til stede. - Jeg har noe som tilhører ham.
Jeg skal høre om grevinnen har tid til Dem.
Isabelle de Valcour. Gleder meg. Vær så god.
De må tilgi at jeg forstyrrer, frue.
Tvert imot. Jeg er bare glad for avveksling i ensomheten.
Ansiktet Deres virker kjent. Har vi møtt hverandre før?
I så fall kunne jeg umulig ha glemt Dem.
Jeg kom nylig fra Gascogne. Mitt navn er d'Artagnan.
Tilgi at jeg var så taktløs. Vær så god å sitte ned.
Etter flere måneder i feberhi har jeg rent glemt alle manerer.
- Jeg håper fruen er i bedring. - Det ser ut til at jeg overlever.
- Hva kan jeg gjøre for Dem? - Ja, beklager...
Jeg kom nylig i besittelse av denne.
Det er meget viktig at jeg finner eiermannen.
La meg se.
Det er jo Tancrèdes signetring.
- Tancrède? - Min bror.
- Hvor er han? - På hestekjøp på landet.
Han har vært utrøstelig siden ringen ble stjålet forrige måned.
Forrige måned?
- De virker skuffet. - Nei, slett ikke.
Jeg er glad på Deres brors vegne, men da ender sporet dessverre her.
Det lyder sannelig mystisk.
Til de grader.
Jeg må forlate Dem. Mine kamerater venter.
Kanskje de har hatt bedre hell enn meg.
Jeg takker Dem for uleiligheten. De har gjort meg en stor tjeneste.
- Gleden er på min side. - Det lover jeg Dem at den ikke er.
Jeg finner veien ut selv.
Adjø, frue.
Min herre.
God dag, frøken. Jeg trenger Deres evner som syerske.
Hva er det som skal sys?
Jeg.
Bli med meg.
De har vært heldig. De kunne ha blitt truffet i hjertet.
Det har jeg blitt alt.
De snakker ofte om kjærlighet.
Jeg sa ikke noe om kjærlighet.
Pass Dem. Neste gang syr jeg sammen munnen på Dem.
Sånn.
Takk.
- Vennligst ikke rør Dem. - Jeg rører meg ikke.
- De rører Dem stadig. - Jeg gjør altså ikke det.
Det er nok bare hjertet som hamrer i brystet.
Jeg blir aldri ferdig, når De ser sånn på meg.
Er det bedre sånn?
Er dette for mye? Nei, nå har jeg løsningen.
- Hvor har De det fra? - Hos Isabelle de Valcour.
- Kjenner De henne? - Jeg vet hun ble myrdet.
Det var en kvinne som utga seg for henne som skjøt meg.
Vi må advare dronningen. Isabelle de Valcour var Buckinghams sendebud.
Hun går i en felle. Kom.
VAL-DE-GRÂCE KLOSTER
Vent på meg her.
- Herr abbed. - For en ære, milord. Denne veien.
Dette er galskap.
Jeg setter liv og ære på spill for bare ett sekund med Dem.
- Det er så farlig. - Jeg vet det.
Jeg kom så snart jeg fikk invitasjonen fra Dem.
Fra meg? Nei...
Hvor er Deres menn?
Kom an!
Frykt ikke! Det er mitt liv de vil ta!
Det var han som bortførte grevinne de Valcour.
- Jeg ser De frykter å miste meg. - Dør De, vil jeg ikke leve mer.
De feller tårer, ergo elsker De meg.
Jeg er kongens lojale hustru. Jeg vil aldri forråde ham.
De må glemme meg og vår kjærlighet.
Send meg bort for alltid, og jeg adlyder.
Men gi meg en minnegave, så jeg vet jeg ikke har drømt.
Gjør De da som jeg ber om?
Øyeblikkelig.
Forlat meg, og kom aldri tilbake. Jeg bønnfaller Dem.
Fra dette øyeblikket av deler vi en hemmelighet.
Jeg står i evig gjeld til Dem.
Skulle De en dag behøve hjelp av Frankrikes dronning, -
- vil jeg fritt gi den.
Jeg er redd den dagen er såre nær.
Denne sammensvergelsen har enda et offer. En musketer.
Han står i fare for å miste hodet for en forbrytelse han ikke har begått.
Og så?
Det var forferdelig, og samtidig gledelig.
De omfavnet hverandre, og hun ga ham sine juveler.
Og Buckingham sa noe veldig vakkert før han gikk.
"Jeg forlater Dem, men De er i mitt hjerte."
- Så sørgelig. - Ja. Hun skulle ha kysset ham.
Det sa De, ikke jeg.
Takk.
Hennes liv er ikke hennes eget. Hun er Frankrikes dronning.
Ja.
Men det er ikke De.
Constance...
Jeg kan se jeg har rørt hjertet Deres. De rødmer jo.
De misforstår rødmen.
Jeg blir forlegen av komplimentene Deres.
God natt.
- Det er ikke den veien. - Jeg vet det.
- Hva gjorde De i Val-de-Grâce? - Jeg snakket med abbeden.
Var det ikke heller Buckingham under prestekjolen?
Hva snakker De om?
Det hele byen snakker om.
- Har kardinalen satt ut ryktet? - Det er underordnet.
- De vil ikke svare? - Hva sier den snoken om meg?
At De skjenket engelskmannen juvelene Deres.
De er her.
Lukk opp skrinet, om De har en så ringe tillit til meg.
Vær så god. Se etter.
Vis meg hvor lite respekt De har for meg.
Deres hustrus ord er åpenbart mindre verd enn andres.
Ja vel, men ryktene må manes i jorden.
Ved Gastons bryllup på lørdag skal De bære juvelene.
Så gjerne, sire. Deres vilje skje.
Angående Deres musketer...
Han har drept en hertuginne. Han vil bli halshugget.
Det er også min vilje.
De reiser til London i kveld.
Finn et ball der hertugen deltar. Han vil ha juvelene på seg.
Buckingham er en av Englands best beskyttede menn.
Så det blir uhyre kostbart, da.
Min skattmester vil sørge for å betale Dem.
De får det dobbelte hvis De er tilbake til Gastons bryllup.
Kongen benådet ikke sin musketer.
Han er mer opptatt av sin egen lodd enn av sine menns.
Som meg. Ikke skuff meg.
Synd jeg ikke kan bivåne henrettelsen.
Skaff meg juvelene, -
- så kommer De til å bivåne dronningens.
Vi kan ikke tillate det.
Det tilkommer kongen alene å felle dom, og ingen unngår hans.
Men han er uskyldig!
Det er over. Vi kan ikke gjøre mer for Athos.
Kjære venner.
Ikke sørg. Det er en god dag å dø på.
Jeg har gitt alt i livet. Det er ikke mer døden kan ta.
Aramis, du skal arve rosenkransen min.
Jeg vet du vil gjøre god bruk av den.
Porthos, du skal arve uret mitt. Jeg vet du vil like det.
D'Artagnan, du som jeg bare lærte flyktig å kjenne, -
- skal arve kården min, for den forstår du å bruke.
Vi var de tre musketerer.
Og takket være deg, d'Artagnan, vil dere fortsatt være det.
Kjære venner, jeg drar herfra med lettet hjerte, hevet hode -
- og stolt av å ha kjempet ved Deres side.
Adjø. Leve kongen, og leve Frankrike.
Tilbake! Tilbake!
Av veien!
Dette er mytteri. Jeg hadde forbudt det.
Kaptein, jeg sverger at vi ikke er med på dette.
Jeg kjenner bare én mann som ville våget alt for å redde Athos.
Benjamin.
Benjamin!
Jeg sa jo vi ville møtes i Helvete.
- Brandicourt. Saint-Blancard. - Din bror syntes du burde reddes.
Tenk at jeg skulle bli glad for å se dere.
Katolsk messe. Har dere konvertert?
Vil man beseire sin fiende, må man kjenne ham.
- Benjamin av La Fère, Athos' bror. - Og Saint-Blancards høyre hånd.
- Hvem er Saint-Blancard? - La Rochelle-protestantenes leder.
Hva foregår, kaptein?
Et edikt fra kardinal Richelieu.
Lukk porten!
Du var for mye protestant til å beholde hodet.
Tréville og kongen hadde ikke noe å føre i marken.
Det er Richelieu alene som regjerer landet.
Vi grunnlegger en selvstyrt protestantisk republikk.
Bli med oss, dine egne, så slår vi til mot rikets hjerte.
Du må velge side.
Man anklager oss for å ha befridd Athos. Ingen får forlate stedet.
Stille! Jeg går til kongen og taler vår sak.
Aramis, Porthos, De Quillac og Bercquet.
Dere skyter enhver som beveger seg. Uzan og Ventadour blir med meg.
Karantenen gjelder bare musketerer. Gå hjem, d'Artagnan.
Ikke stans.
Følg meg.
Til England?
De er mitt eneste håp. Kardinalen gjør alt for å felle dronningen.
De må være fryktløs, men også rådsnar.
Deres ønske er min befaling. Jeg drar med en gang.
Vent. Her er til reisen.
Jeg er fyrstelig belønnet hvis De en dag vil elske meg.
Frykt ikke. Jeg skal nok komme tilbake med juvelene.
Athos?
Er det sånn du kjemper med kården min?
- Hvordan fant du meg? - Frøken Bonacieux.
Ta deg i akt. Kjærlighet er farligere enn geværer.
- Har du aldri elsket noen? - Det fører bare til elendighet.
Jeg nekter å tro at kjærligheten alltid fører galt avsted.
La meg fortelle deg en historie.
- Noe som har skjedd deg? - Nei. En nær venn.
Han var en ung greve.
En dag han var ute og red møtte han en ung kvinne.
Hun var ikke betagende. Hun var berusende.
Hun var så skjønn, så uskyldig. Han kunne tatt henne med vold.
Men selv om han hadde vært i krig, var hans hjerte fortsatt...
...edelt og oppriktig.
Hun likte ikke trengsel og selskaper, -
- så de giftet seg i lønn, uten familiene.
Og de levde sammen i et år, avsondret fra omverdenen.
De var lykkelige.
Så lykkelige...
...at det umulig kunne vare.
Den unge hertugen hadde en bror, -
- og han skulle også til å gifte seg.
Greven kunne ikke avslå å komme i bryllupet, -
- og denne gangen sa hans hustru ja til å bli med.
Da han presenterte henne for sin bror, -
- ble denne likblek.
Han syntes å gjenkjenne henne som en kvinne han hadde kjent i Paris.
Om kvelden i enerom gikk damen til bekjennelse.
Hun var den kvinnen broren hadde kjent, men det var hun ikke lenger.
Hun var på flukt.
Da hun var 15 ble hun giftet bort til en markis som mishandlet henne.
En kveld han forsøkte å tvinge seg på henne, -
- forsvarte hun seg og drepte ham.
Av frykt for å bli straffet flyktet hun.
Hun tok en falsk identitet og innledet et liv i løgn.
- Hva gjorde greven? - Greven?
Greven var en fornem herre.
På godset var det hans plikt å utmåle rettferdighet.
Han voktet om sin tittel og rang.
Han utleverte henne til dommeren.
Hun kom for retten, og ble dømt -
- til å bli brennemerket -
- og hengt.
ENGLAND BUCKINGHAM SLOTT
Og...?
Det er soldater nok til et nytt korstog.
Det er vel ikke nok å si "please"?
Sammen med denne burde det holde.
Jeg aner en viss ironi i kostymevalget.
Jaså...?
Som havets gud ville det vært lett å invadere Frankrike.
Kjenner jeg Dem, Arlequino?
Kanskje. Kanskje ikke.
- De er italiener? - Jeg er forelsket i Italia.
Men nei.
En spanierinne?
Vinden skifter hver dag. Jeg skifter hvert sekund.
De er vidt bereist.
Jeg elsker å oppdage nye steder, høye fyrste.
Jeg trenger et glass.
Stille etter stormen.
Eller kanskje før stormen.
De drikker som om De vil glemme noe, Neptun.
Gid det virket.
Ikke gå.
Ikke drepe! Buckingham!
Stans, jeg kjenner ham. Og nå som festen endelig tok seg opp.
Har det hendt dronningen noe?
Kongen har befalt at hun ved Gastons bryllup på lørdag -
- skal bære et visst halskjede, som De kjenner.
Hennes vilje skje.
George, din dåre.
En besnærende kvinne. Mørk, klare øyne, Harlekin-kostyme.
Dere to, bli med.
Stans henne!
Fang henne!
Juvelene.
Igjen støter jeg på Dem. Er De så vill etter meg?
Juvelene!
Hvem arbeider De for?
Djevelen, trolig.
Det er en gnist i Deres blikk, d'Artagnan.
Og med den gnisten vil jeg tenne en ild som vil fortære Dem.
Deres Eminense, skipet ankom Calais, men hun var ikke ombord.
Kom nærmere, mine herrer.
Min takk til vår felles venn.
Herrens veier er i sannhet uransakelige.
Er du rede til det viktigste øyeblikket i ditt liv?
- Deres Eminense. - Deres Høyhet.
Kongen venter, Deres Majestet.
Jeg beklager inderlig, Deres Høyhet.
Løp!
- Har eminensen sett min bror? - Ja.
Har han tilgitt meg at jeg lar ham gifte seg?
Han så ut som en som var på vei til fronten.
Han vil oppdage at ekteskapet er en krig uten seierherre.
Siden alle vinner.
Deres Høyhet er henrivende.
Frue...
Hvorfor bærer De ikke Deres juveler?
Jeg har tenkt å bære dem ved ballet i kveld.
Da har De tenkt feil. Hent dem.
Men Deres bror venter.
La ham vente.
Deres Høyhet.
En ung mann spør etter Dem. Det haster.
Han er her!
Si De har dem.
Jeg har dem.
- Her. - Takk, kjære Gud.
- "Min elskede" holder lenge. - De gir dem jo aldri.
- Constance... - Ja?
Si meg at De ikke elsker meg.
Si De ikke elsker meg. Så lover jeg...
Det var bare for å lukke munnen på Dem.
Deres Eminense hadde rett.
Det var bakvaskelse. Dronningen hadde ikke fortjent min vrede.
Takk.
D'Artagnan!
Der er du jo.
- Hvor har du vært? - I England, sammen med Athos.
Vil man beseire sin fiende, må man kjenne ham.
Vi slår til mot rikets hjerte.
Gaston av Frankrike, hertug av Orléans, Valois og Anjou, -
- tar De til ektehustru hertuginne Marie de Bourbon?
Ja.
Hertuginne Marie de Bourbon, tar De til ektemann -
- Gaston av Frankrike, hertug av Orléans, Valois og Anjou?
Ja.
I Faderens og Sønnens og Den Hellige Kirkes navn...
...erklærer jeg Dere for mann og hustru.
Skytter! Skytter!
Tilbake!
Beskytt kongen! Munkene!
Der!
Kom, sire!
Av veien!
- Og grev Montecler d'Auvigné? - Døde for to dager siden, sire.
- Og Beaulieu de Verricourt? - Skutt i hodet. Han overlever ikke.
Og fangene?
Protestantene Achille Brandicourt og Nicolas Beaumont fra La Rochelle.
På seg hadde de brev i kodeskrift, som vi er i ferd med å dechiffrere.
Jeg skal forhøre dem personlig. De vil nok angi sine medskyldige.
Jeg har full tillit til Deres evner som skriftefar.
Gjør troppene klare til La Rochelle.
De avslo min fred. Vi får se om min krig huer dem bedre.
Vi tar byen tilbake fra protestantene.
For Deres ekstraordinære innsats for Frankrikes krone -
- utnevner jeg Dem, Charles d'Artagnan, -
- til løytnant av Musketerkorpset.
Jeg skal vise meg æren verdig, Deres Majestet.
Armand de Sillègue d'Athos d'Hauteville, -
- greve av La Fère.
Jeg skylder Dem mitt liv.
Nå gir jeg Dem Deres tilbake.
De er hermed benådet og gjeninnsatt i Musketerkorpset.
Livet De gir meg nå ofrer jeg gladelig for Dem igjen.
Reis Dem, mine herrer.
Mine herrer, her står de berømte tre musketerer, -
- som fra nå er fire.
- Deres Majestet. - D'Artagnan.
Jeg har ingen titler å gi Dem, bare min evige takknemlighet.
Det er den største gaven jeg kunne ønske meg.
Nei. Constance Bonacieux satte livet på spill som min budbringer.
I dag er jeg hennes.
Hun venter Dem i kveld klokken 10 på kroen Den Røde Hatt.
Ikke kom for sent, musketer.
Jeg er ferdig. Bare gå opp til hennes majestet.
Vi skal sørge for at alle franske protestanter blir lagt for hat.
Alt går etter planen.
Hver eneste protestant vil bli sett som det han er. En forræder.
Nå slo det feil, men kongen kan ikke unngå døden for alltid.
Han er en marionett i Deres hender. De får krigen, og snart hele landet.
Ikke tenk på fangene. De tar vår venn seg av.
Ved Guds nåde er Deres tid kommet, herre.
Hjelp! D'Artagnan!
Constance!
Slipp meg!
FORTSETTES
Deres Eminense.
Nå har jeg fått mine instrukser om Deres fiende. Kan vi drøfte min nå?
- Hvem er det snakk om? - Musketerer.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service