‫- כנסייה קהילתית ניו בגינינגס‬ ‫(התחלות חדשות) קייד לייק, טקסס -‬
‫- עשרה שבועות לאחר השחרור -‬
‫אני נכנס לכנסייה.‬
‫והקטנים פה משחקים.‬
‫נהנים.‬
‫מה שלומכם?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫טוב לראות אותך, חבר.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-זה בני, קוונטין.‬
‫היי.‬ ‫-קוונטין, נעים מאוד.‬
‫לאחרונה, קצין המבחן שלי‬
‫הרשה לי להתחיל ללכת לכנסייה.‬
‫אני מבקר פה‬
‫כבר שישה שבועות,‬
‫וזו ברכה בשבילי.‬
‫היי דייל.‬ ‫-טוב לראות אותך. מה נשמע?‬
‫ידיי משומנות.‬ ‫-זה בסדר. יברך אותך האל.‬
‫חיכיתי לרגע הזה זמן רב,‬
‫והאנשים פה מבינים את זה.‬
‫אבינו, הנחה אותי להחליט‬ ‫את ההחלטות הנכונות,‬
‫ולמד אותי לנצל את זמני‬
‫על מנת להשיג את הטוב ביותר‬
‫וכדי להעצים את חיי.‬
‫- במשפטו טען דייל סיגלר‬ ‫שרצח את ג'ון זלטנר במהלך שוד -‬
‫אני חושבת שיהיה זה הולם עכשיו, דייל,‬
‫אם תבוא ותספר לנו את עדותך.‬
‫- שלושים שנה מאוחר יותר,‬ ‫הוא טוען שהמניע לרצח היה שונה -‬
‫אני רק רוצה לומר שאני‬ ‫אסיר תודה לכל אחד ואחת מכם‬
‫על ההזדמנות שהענקתם לי.‬
‫פתחת את ליבכם, את הכנסייה שלכם‬
‫ואת חייכם בפניי.‬
‫לא הייתי חזק מספיק עד לפני שלוש-ארבע שנים‬
‫כדי להיות מסוגל לבוא ולהודות‬ ‫מי הייתי ומה הייתי.‬
‫עמדתי למשפט באשמת רצח ב-1990,‬
‫וישבתי שלוש שנים באגף הנידונים למוות‬
‫בעוון החיים שגזלתי ממישהו שניסה‬ ‫לסחוט אותי לקיים איתו קשר הומוסקסואלי.‬
‫יש אנשים שיחשבו שלא מגיע לי‬ ‫לנשום ולו עוד נשימה אחת‬
‫אחרי הרגע שבו גזלתי חיים.‬
‫אבל האם בגלל היותי רוצח‬ ‫אין לי זכות לומר את האמת?‬
‫אני לא מוטרד לגבי אלה‬ ‫המבקשים לשער השערות,‬
‫כי ילדי האל יבינו.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫חשוב שאנשים יבינו‬
‫שכולנו עומדים במבחנים‬ ‫וסובלים מצוקות במהלך חיינו.‬
‫וביום שבו גזלתי את החיים האלה, גזלתי‬ ‫גם את חיי שלי, כי לא רציתי לחיות יותר.‬
‫כי עייפתי לחיות בכאב הזה.‬
‫בילדותי חוויתי חוויות קשות.‬
‫התעללו בי מינית בגיל עשר‬
‫וזה הותיר בי שריטה לכל החיים.‬
‫גדלתי תחת הסטיגמה‬ ‫של מישהו שהתעללו בו. זה היה קשה.‬
‫זה גרם לי לתהות לגבי המיניות שלי‬ ‫והזהות שלי ואם אני באמת גבר.‬
‫זה שימש כמו זרז‬
‫להרס עצמי, בסופו של דבר, כעבור 11 שנים‬
‫כי ברחתי מהשדים ומהפחדים שלי.‬
‫וכשהגעתי לטקסס, שוב הכול התחיל.‬
‫בתקופת הרצח,‬
‫הייתי מאוד אמוציונלי.‬
‫הרגשתי אבוד.‬
‫חזרתי להזריק סמים, קריסטל מת', קוקאין.‬
‫ואז פגשתי את ג'ון.‬
‫והפכנו לחברים קרובים.‬
‫הוא אפשר לי להתקלח ולישון אצלו.‬
‫שפכתי בפניו את ליבי וסיפרתי לו‬
‫מה עברתי ולמה אני חי ברחוב,‬
‫ועל ההתעללות שעברתי בגיל עשר.‬
‫במשך הזמן‬
‫בטחתי בג'ון. למדתי להכיר את ג'ון.‬
‫חשבתי שהוא באמת חבר טוב שלי.‬
‫לילה אחד כשבאתי לבית שלו,‬
‫התקלחתי, נשכבתי, נרדמתי והתעוררתי‬ ‫כשהוא היה מעליי אז הדפתי אותו ממני.‬
‫אמרתי לו, "מה אתה עושה?"‬
‫ולקחתי את הדברים שלי ואז...‬
‫הפחד נכנס בי‬
‫כמו כשהייתי בן עשר.‬
‫אמרתי לו, "ג'ון, התיידדתי איתך.‬ ‫מה גרם לך לחשוב שאני רוצה בזה?"‬
‫הוא אמר לי, "אם לא תסכים‬
‫אספר לכולם שעשית את זה בכל מקרה".‬
‫הדחקתי הכול כל חיי, אבל…‬
‫הגעתי לנקודת השבירה שלי.‬
‫התיידדתי עם ג'ון...‬
‫ואז הוא ניסה לסחוט אותי‬ ‫לקיים איתו יחסים הומוסקסואליים.‬
‫אמרתי לו, "אין לי בשביל מה לחיות".‬
‫אמרתי, "אם תעשה את זה,‬ ‫אני מבטיח שאהרוג אותך".‬
‫והתכוונתי לזה בכל ליבי,‬ ‫כי לא היה לי אכפת מהחיים שלי.‬
‫יומיים אחרי שג'ון ניסה להתעלל בי,‬
‫הוא התקשר ובירר איפה אני,‬
‫ואני התייחסתי לזה כאיום.‬
‫שהוא יספר לאנשים‬
‫שקיימנו יחסי מין, מה שהיה שקר.‬
‫כי אני אולי הרבה דברים, ואולי אפילו רוצח‬
‫אבל מעולם לא הייתי הומוסקסואל.‬
‫והחלטתי שאשיב מלחמה,‬
‫כפי שהזהרתי אותו.‬
‫ועמדתי לבצע את מה שאמרתי שאעשה.‬
‫ב-6 באפריל 1990,‬
‫נכנסתי למסעדת הכריכים "סאבוויי".‬
‫והוא אמר, "אז החלטת‬ ‫לבוא ולנסות את זה בדרך שלי, מה?"‬
‫הוצאתי את האקדח האוטומטי שלי מהכיס,‬
‫הנחתי אותו על השולחן וכיוונתי אותו אליו.‬
‫הוא התחיל לרעוד, ממש. הוא היה מבועת.‬
‫יריתי בו שש פעמים בחזה.‬
‫ואז כשהוא נפל,‬
‫רוקנתי את שאר המחסנית.‬ ‫יריתי בו פעמיים מאחורי הראש כשהוא שכב שם.‬
‫אני שואל את עצמי רבות‬
‫על איך נתתי לעצמי להגיע למצב כזה,‬ ‫שאעשה דבר כזה.‬
‫זה מקום אפל מאוד להיות בו.‬
‫כלומר, להיות שבור עד כדי כך.‬
‫ואני אשלם על זה לנצח.‬
‫והלוואי שלא הייתי גוזל את חייו של ג'ון.‬ ‫זה לא מגיע לאיש.‬
‫לכן לא סלחתי לעצמי עד עצם היום הזה.‬
‫אומרים לי שאני צריך להתגבר על זה.‬ ‫שעליי לסלוח לעצמי.‬
‫זה לא דבר קל לעשות.‬
‫אבל אני לא יכול להחזיר את מחוגי הזמן.‬
‫כל שאני יכול לעשות זה להפוך את חיי‬ ‫לבעלי משמעות ולנסות לכפר.‬
‫החיים שלי היו...‬
‫מערבולת של רוחות, תסכולים וגאות‬
‫שרק משכו אותי יותר ויותר עמוק...‬
‫לכן אני רוצה לספר את הסיפור ולכפר.‬
‫אני רוצה לעזור לאחרים,‬ ‫להגיד להם שאם מציקים להם‬
‫או מתעללים בהם מינית או מה שלא יהיה,‬
‫עליהם לפנות למישהו עד שמישהו ישמע אותם.‬
‫לא עשיתי דבר בתור ילד בן עשר‬ ‫שיצדיק התעללות,‬
‫אבל נשאתי את זה בקרבי כל חיי.‬
‫לא היה לי למי לספר את זה,‬ ‫ לא היה לי למי לפנות.‬
‫אבל הכאב הזה הפך לדרך לקראת הייעוד שלי,‬
‫לחזון שיש לאלוהים בשבילי.‬
‫כי אני יודע שכל יום שאני חי,‬
‫וכל נשימה שאני נושם‬
‫הם הוכחה חיה לכך שנסים באמת יכולים לקרות.‬
‫תודה רבה.‬
‫אמן!‬
‫אני חושב שזה סיפור על גאולה,‬
‫וכולנו מסוגלים להיגאל‬
‫אם נלך בדרך הנכונה.‬
‫אני חושב שזה מדהים.‬
‫אני יכול להזדהות מאוד עם דייל,‬
‫כי ישבתי בכלא בעצמי‬
‫במשך 28 שנים‬
‫על ניסיון רצח,‬
‫אבל לא נהגתי כמו דייל.‬
‫דייל החכים ומצא את אלוהים וכל זה,‬
‫ואני לא. אני המשכתי למרוד.‬
‫אני חושב שדייל אדם טוב.‬
‫הוא יודע על מה הוא מדבר.‬
‫חוויתי הרבה ברכה מאז שהשתחררתי,‬
‫לבבות רבים התרככו‬
‫ולכך התפללתי מאז שהשתחררתי.‬
‫כן.‬ ‫-אז אלוהים סלל לי דרך.‬
‫במהלך החודשים האחרונים,‬
‫דייל התקדם מאוד.‬
‫הוא כבש את ליבם של אנשים רבים,‬
‫- קרול וייטוורת' -‬
‫במיוחד מהכנסייה.‬
‫הם משתגעים עליו‬
‫כשהוא מעיד ומספר להם את הסיפור שלו.‬
‫- שאנון ג'וניור, הנכד של קרול,‬ ‫וג'ני חברתו -‬
‫דייל כובש את ליבם של אנשים בכל...‬
‫פעם שיש לו הזדמנות לדבר איתם.‬
‫היי!‬
‫בואו תיכנסו.‬ ‫-מה שלומכם?‬
‫די טוב.‬
‫זה דייל.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫דייל, זה הנכד שלי, שאנון ג'וניור.‬
‫היי, נעים מאוד.‬ ‫-ג'ני.‬
‫ושייאן.‬
‫אני מעריך את זה שבאתם לבקר.‬
‫רציתי לבוא, אבל הייתי עסוק.‬
‫אני אדם מאוד ישיר וגלוי.‬
‫אין שום שאלה שלא תוכל לשאול‬
‫ושלא אנסה לענות.‬
‫ואני עומד מאחורי מי שאני ומה שאני‬ ‫ומהיכן באתי.‬
‫מעולם לא הייתי...‬ ‫-אין לו מה להסתיר.‬
‫ביישן עד כדי כך שלא אוכל לענות על שאלה.‬
‫אכפת לך שנשאל איך?‬
‫רוצה לדעת איך?‬
‫כשהייתי בן עשר, התעללו בי מינית.‬
‫כעבור 11 שנים, כשחייתי ברחוב,‬
‫מישהו ניסה לסחוט אותי‬ ‫לקיים איתו יחסים הומוסקסואליים.‬
‫ואמרתי לו,‬ ‫"במקום שבו אני נמצא עכשיו בחיים...‬
‫אם תעשה את זה, אהרוג אותך".‬
‫אמרתי, "כי נשאר לי רק‬
‫אתה יודע, השם שלי,‬
‫ולשמור על המילה שלי ולהיות אדם הגון",‬
‫אתם מבינים?‬
‫והוא חשב שאני צוחק.‬
‫אז ירית בו?‬ ‫-כן.‬
‫באותו לילה גזלתי חיים של שניים. שלו ושלי.‬ ‫אבל בחסדי האל אני עדיין בחיים.‬
‫לא כולם יבינו או יקבלו את הסיפור שלי,‬
‫כי יש שני סוגים של אנשים בעולם‬ ‫שאנשים מפחדים מהם:‬
‫רוצחים ואנשים שמתעללים בילדים.‬
‫ואני רוצח.‬
‫איזו מתיקות.‬ ‫-היה נעים להכיר אותך.‬
‫אבל בהדרגה, אנשים שזכו לדבר איתי‬
‫ולשוחח איתי ולשמוע את הסיפור שלי,‬
‫הם בדרך כלל רואים את מי שאני עכשיו.‬
‫אני מעריך את זה שבאתם.‬
‫שמרו על קשר. בואו לבקר.‬ ‫-כן, בואו מתי שתרצו.‬
‫אז מה דעתך עליו?‬
‫הוא מדבר הרבה.‬
‫נו טוב, הוא ישב בכלא...‬
‫כל חייו.‬ ‫-לא, הוא בסדר.‬
‫הוא ידבר. הוא יספר לכולם את הסיפור שלו...‬
‫כדי שכולם ידעו מי הוא.‬
‫כן, נראה שהוא למד הרבה בכלא.‬
‫הוא היה על סמים ועבר תקופה קשה.‬
‫וגם הבחור עשה משהו שפגע בו.‬
‫כן, בטח הייתי עושה אותו דבר.‬
‫- דאלאס, טקסס -‬
‫לפני ביצוע הרצח, גרתי ברחוב,‬
‫ופגשתי את ג'ון זלטנר.‬
‫בטחתי בו. למדתי להכיר את ג'ון.‬
‫חשבתי שהוא באמת חבר טוב.‬
‫ואז הוא ניסה לסחוט אותי‬ ‫לקיים איתו יחסים הומוסקסואליים.‬
‫אמרתי לו, "אין לי בשביל מה לחיות".‬
‫אמרתי, "אם תעשה את זה,‬ ‫אני מבטיח שאהרוג אותך".‬
‫אם הוא אומר שבזה הוא מאמין היום,‬ ‫ועדיין מאמין שזה היה מוצדק,‬
‫- טומי לנור, בלש -‬
‫אומר לך בכנות, יש לי בעיה עם זה.‬ ‫אני מוטרד...‬
‫מכך שהחברה נחשפת למחשבה לא הגיונית כזאת.‬
‫לא אקרא למישהו שקרן,‬
‫כי אני לא יודע מה נכון או לא.‬ ‫אומר זאת כך:‬
‫המידע הזה, אם המידע הזה...‬
‫נכון, ואם הוא מדויק,‬
‫זה מידע שהיה צריך לספר לחבר המושבעים.‬
‫לכן, אם לומר בכנות,‬ ‫על פניו, לא הייתי מאמין לזה.‬
‫הוא טוען, אם אני צודק, שהוא נסחט...‬
‫על ידי אדם, שהוא אומר עליו שהוא...‬
‫הומוסקסואל.‬
‫כן?‬
‫מבחינתי, אני חושב שזה די מגוחך.‬
‫אם מישהו רוצה‬
‫לטעון שאורח חיי שונה ממה שהוא,‬
‫הרי שלא אכפת לי. לך על זה.‬
‫אני יודע מי אני.‬
‫מה זה כבר יעשה לי?‬
‫איך זה יפגע בי? כן?‬
‫ודאי שאין לי זכות לגזול את חייך.‬
‫זה די קיצוני. זה... לא, זה מאוד קיצוני.‬
‫ו...‬
‫זה ממש לא הגיוני.‬
‫מר סיגלר כעת שינה תפקיד.‬
‫הוא הפך את עצמו לקורבן,‬
‫ואת ג'ון זלטנר לאיש הרע.‬
‫והוא לא קורבן.‬
‫הוא לא קורבן.‬
‫אם הוא קורבן של משהו,‬ ‫הרי זה של עצמו ושל מעשיו.‬
‫לא של אף אחד אחר.‬
‫אף אחד בחברה לא אשם במה שקרה. נקודה.‬
‫חוץ ממנו.‬
‫עליו לכרוע ברך‬
‫ולא רק להודות לאלוהים, אלא לכרוע ברך‬ ‫ולהודות לחברה שהעניקה לו הזדמנות שנייה.‬
‫הוא אומר שאנשים צריכים להבין אותו.‬
‫הרשה לי להגיד לך משהו, חבר. ‬ ‫החברה נותנת לך הזדמנות שנייה.‬
‫עליך להיות אסיר תודה, עליך להיות עניו.‬
‫עליך לקחת אחריות.‬
‫די להמציא תירוצים,‬ ‫די לדבר על זה ותתקדם הלאה.‬
‫ועכשיו עשה את הדבר הנכון.‬
‫- קייד לייק, טקסס -‬
‫לא מדובר בהעברת אשמה לאחר,‬ ‫אלא באמירת האמת.‬
‫אני לוקח אחריות מלאה על החיים שגזלתי...‬
‫אבל נסו להבין איך הגעתי למצב הזה.‬
‫לא יכולתי לראות בבירור.‬
‫לא ראיתי עתיד. לא ראיתי חיים.‬
‫ראיתי רק את הסבל והכאב.‬
‫לא יכולת לעשות משהו אחר במקום להרוג?‬
‫זה מה שאנשים לא מבינים, הם תמיד רוצים לדבר‬
‫על מה שיכולת לעשות.‬
‫ראייה בדיעבד היא ראייה מושלמת.‬
‫מה יכולת לעשות ולשער 30 שנה מאוחר יותר,‬
‫זה בזבוז זמן בשבילי.‬
‫זה לא פותר את המצב.‬
‫זה לא מחזיר את חייו של ג'ון.‬
‫מה שאנשים לא רוצים להבין‬
‫זה את הכאב והייסורים שמביאים אותך‬ ‫למצב שבו תגזול חיים.‬
‫למה לא סיפרת את זה אז?‬
‫למה שארצה לספר את זה?‬
‫בפעמים שניסיתי לספר‬ ‫לעורך הדין שלי ולאנשים,‬
‫היו לועגים לי.‬
‫אמרו לי בפעם הראשונה שפגשתי‬ ‫את עורך הדין שלי,‬
‫"מה, אתה האידיוט הכי גדול וטיפש בעולם?"‬
‫מערכת המשפט לא באמת רוצה לדעת.‬
‫עורכי הדין שלי לא באמת רצו לדעת.‬
‫אז למה שארצה לחלוק את זה עם מישהו?‬
‫כי הרגשתי שאין מצב שמישהו יבין.‬
‫לא היה לי אכפת.‬
‫רק רציתי שזה ייגמר.‬
‫רציתי למות.‬
‫האם יש לך כעס כלפי הומואים? האם אתה‬ ‫הומופוב? מה אתה חש כלפי הומוסקסואלים?‬
‫לא.‬
‫לא הרגתי אותו כי הוא היה הומו.‬
‫מעולם לא חשתי כעס, לא הייתי הומופוב‬
‫ולא הייתה לי כל בעיה‬ ‫עם בחירותיהם של אנשים אחרים.‬
‫כי אני לא שיפוטי כלפי אנשים.‬
‫האם אני מאמין בהומוסקסואליות?‬ ‫לא, אני מאמין שזה תועבה כלפי אלוהים.‬
‫כך אני מפרש את עקרונות דבר האל.‬ ‫זה מה שהם מלמדים אותי.‬
‫אבל זו קללה לחיות חיים כאלה.‬
‫אבל זה לא מקומי לשפוט אנשים.‬ ‫אני אוהב אנשים למרות מה שהם.‬
‫אז לא, כילד ועד עצם היום הזה‬
‫אני לא אדם שיפוטי.‬
‫אני לא שונא אף אחד בגלל אמונותיו‬ ‫או בגלל מיניותו.‬
‫מעולם לא.‬
‫אבל נראה שאנשים אחרים רוצים לשפוט אותי‬
‫כי הרגתי הומוסקסואל, ‬ ‫ומנסים להפוך את זה לפשע שנאה.‬
‫זה לא היה העניין.‬
‫ייתכן שקלט ממך מסרים מטעים.‬
‫בלתי אפשרי לקלוט ממני מסרים מטעים.‬
‫בלתי אפשרי היה לפרש שלא כהלכה‬ ‫את האדם שהייתי.‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫אנשים חושבים שאולי מסתתר פה עוד משהו,‬
‫שאנחנו פשוט לא יודעים,‬
‫שאולי זה רק כדי לזכות בחמש דקות של תהילה,‬
‫או אולי זה, אני יודע,‬
‫ניסיון לחפות על משהו אחר, או...‬
‫לא, זה אמיתי.‬
‫זה בדיוק מה שקרה וזו האמת לאמיתה.‬
‫אני מספר את הסיפור עכשיו‬ ‫לא כדי להכפיש שמו של אדם,‬
‫לא כדי להמציא תירוצים, לא כדי לנסות להצדיק‬
‫את מה שעשיתי.‬
‫כבר לא אכפת לי מה אנשים אומרים,‬ ‫או חושבים או רואים.‬
‫כי אני יודע שזו האמת.‬
‫- פורט וורת', טקסס -‬
‫זה הכיסוי המושלם,‬
‫כי האדם שיכול לספר לכולם מה באמת קרה, מת.‬
‫אני מניח שקל להטיל אחריות על אדם מת‬
‫- גרג מילר, תובע -‬
‫בשעה שהוא לא יכול לבוא‬
‫ולספר לנו מה באמת הייתה מערכת היחסים‬
‫בין...‬
‫דייל סיגלר לבינו.‬
‫וגם אם היית אומר שסיגלר דובר אמת,‬
‫זו לא באמת סיבה לקום ולהרוג מישהו.‬
‫בגלל ניסיון‬
‫לקיום קשר הומוסקסואלי?‬
‫נו, בחייך. תעשה לי טובה.‬
‫- מאחר שדייל הואשם מלכתחילה‬ ‫ברצח בכוונה תחילה, -‬
‫- השינוי במניע אינו משפיע על הרשעתו‬ ‫או על תנאי השחרור שלו -‬
‫לפיכך, אני מניח שהשאלה שיש לשאול כעת‬
‫היא מה חמור יותר:‬ ‫האם העובדה שג'ון זלטנר נהרג‬
‫כי דייל סיגלר טוען לכאורה שהיה הומוסקסואל‬
‫ושסחט את דייל סיגלר,‬
‫או האם העובדה שהרג את ג'ון זלטנר‬
‫כי רצה להשיג כסף‬
‫כדי להשיג עוד סמים ואלכוהול?‬
‫שני התרחישים ראויים לגינוי, לדעתי.‬
‫תשמע, לכל פרשנות שתרצה להלביש על זה,‬
‫יש בסופו של דבר מכנה משותף אחד,‬ ‫והוא שג'ון זלטנר מת.‬
‫- בזמן הכנת הסרט, משפחת זלטנר לא ידעה‬ ‫על עדכון המניע של דייל -‬
‫אין לי מושג אם הוא מתחרט.‬
‫- פורסט זלטנר -‬
‫אני מקווה שכן.‬
‫ואני מקווה שכל יום הוא חושב‬ ‫על מה שהוא עולל למשפחתי.‬
‫אין מחילה.‬
‫לעולם לא אסלח לו.‬
‫הוא לא יכול לומר או לעשות דבר‬ ‫שיחזיר לי את אחי.‬
‫האם אני אמור לסלוח לו?‬
‫- ג'ון הרלן זלטנר -‬
‫לא.‬
‫ממש לא.‬
‫ולא הייתי משנה את דעתי‬ ‫לו חשבתי שהוא ישתנה.‬
‫עדיין הייתי מרגיש אותו דבר.‬
‫אתה יודע, על מה שעשית בעבר‬
‫אתה צריך לשלם.‬
‫- פורסט וג'ון הרלן זלטנר‬ ‫דחו כל ניסיון של דייל סיגלר -‬
‫- להטיל את האשמה ברצח על אחיהם -‬
‫- הם עדיין מתנגדים באופן נחרץ‬ ‫להחלטה לשחרר אותו מהכלא -‬
‫אני חושב שכל מי שהיה תובע,‬ ‫סנגור או שופט אי פעם‬
‫שאל את עצמו את השאלה:‬
‫"מהו עונש הוגן על רצח?"‬
‫ו…‬
‫אומר לכם שזוהי שאלה שקשה מאוד לענות עליה.‬
‫אני מרגיש בנוח לגבי גזר הדין‬ ‫שהוא קיבל בתיק הזה.‬
‫בלי קשר למה שאומרים,‬
‫שלושים שנות מאסר הן המון זמן.‬
‫דייל בילה כמעט 60 אחוז מחייו בכלא,‬
‫לכן...‬
‫אין לי בעיה עם העונש.‬
‫אבל מוטב שלא יפשל שוב.‬
‫- שלושה חודשים אחרי שחרורו,‬ ‫התקבל דייל לעבודה בחווה סמוכה -‬
‫לנהוג במכונית אחרי 30 שנה,‬
‫זה דבר נפלא.‬
‫חיכיתי זמן רב עד שיכולתי‬
‫להיכנס לרכב משלי ולנהוג,‬ ‫להביא את עצמי לעבודה‬
‫ופשוט ליהנות מהחיים, מהרוח בשערי,‬
‫להאזין לרדיו.‬
‫פשוט להיות חופשי.‬
‫וזה בעצם כל העניין.‬
‫אני מצפה לבוא הנה כל יום,‬
‫כי יש פה קצת שקט,‬
‫שלווה, רוגע.‬
‫כלומר, להיות תקוע בכלא‬ ‫עם כל הצרחות והזעקות,‬
‫זה די מתסכל,‬
‫עכשיו אני לא צריך להתמודד עם זה‬ ‫וזו הקלה גדולה.‬
‫אין כמו שבוע של עבודה קשה,‬ ‫לחזור הביתה עם כסף בכיס,‬
‫להתקלח, לשבת ולאכול ארוחת ערב‬ ‫עם מישהו שאתה אוהב,‬
‫ופשוט לדבר על החיים.‬ ‫פשוט ליהנות מהחיים.‬
‫מתייחסים לזה כמובן מאליו. אני, בכל אופן.‬
‫כל רגע יקר לי עכשיו.‬
‫אני חיה...‬
‫די לבד כבר די הרבה זמן.‬
‫ואף על פי שאני אוהבת את פרטיותי,‬
‫נחמד שיש עם מי לדבר ולבלות.‬
‫אז אנחנו נהנים.‬
‫לומדים דברים על עברנו וזה על זה‬
‫ונהנים מזה. פשוט נהנים מזה.‬
‫זה ספר המחזור שלי מהתיכון.‬
‫את זה קיבלתי...‬ ‫-זה היה כשנולדתי.‬
‫ומה אתה מנסה לומר בזה?‬ ‫-שנת 1967.‬
‫זו שנה מצוינת.‬ ‫-אה, בסדר.‬
‫בטח הייתה לך שנה מצוינת אותה שנה.‬
‫יש תמונה שלך?‬ ‫-כן.‬
‫תפסיק עם זה!‬ ‫-כן!‬
‫תפסיק.‬
‫כן...‬
‫היחסים בינינו עדיין טובים.‬
‫אנחנו עדיין אוהבים זה את זה,‬ ‫אבל כן, יש לנו נפילות,‬
‫אבל אנחנו תמיד מתנשקים ומתפייסים.‬
‫אתה באמת רוצה לראות...‬
‫את התמונה שלי?‬
‫כן, איפה היא?‬
‫לא מגלה לך.‬
‫אתה צריך למצוא אותי.‬
‫דייל עדיין ילד מגודל בליבו.‬
‫הוא משתטה.‬
‫הוא נהנה והוא רוצה להביע‬
‫את האושר הזה, ומצליח לעשות את זה‬ ‫רק כשהוא מתנהג כמו ילד מגודל.‬
‫עוד לא מצאת אותי?‬ ‫-את מנסה למנוע ממני למצוא את תמונתך.‬
‫לא נכון.‬ ‫-כן נכון.‬
‫לא נכון.‬ ‫-בסדר, אני רק אומר.‬
‫זאת את?‬
‫כן.‬
‫אימא קרול, את יפהפייה.‬ ‫ את עדיין יפה, אבל היית יפהפייה.‬
‫תודה רבה.‬
‫לו הייתי בן 19 איתך בבית הספר,‬
‫הייתי רודף אחרייך.‬
‫היית מהממת.‬
‫באמת שלא ידעתי הרבה פרטים‬
‫בנוגע לרצח,‬
‫עד שישבנו בסלון,‬
‫ושאלתי אותו על זה.‬
‫כשהוא סיפר לי מה קרה‬
‫הייתי קצת המומה.‬
‫ואז הלב שלי נשבר עוד יותר,‬
‫כי...‬
‫יכולתי לראות כמה כואב לו.‬
‫אז לא שיניתי את דעתי ואת הרגשות שלי כלפיו.‬
‫ולא משנה מה, אני מגבה אותו.‬
‫החיים כרגע הם...‬
‫די יפים.‬
‫כשחושבים על זה, על כמה רחוק הגעתי,‬
‫על מה עברתי…‬
‫לא דמיינתי שהיום הזה יגיע.‬
‫להיות נוכח ברגע הזה ופשוט להיות מסוגל...‬
‫להריח את האוויר הצח,‬ ‫להסתכל על העננים בשמיים,‬
‫זה פשוט...‬
‫זה יום מקסים.‬
‫מהו עונש הוגן‬
‫על רצח?‬
‫אני יודע שהייתי ראוי להזדמנות הזאת.‬
‫אני יודע שהרווחתי...‬
‫את החופש הזה.‬
‫אחרי 30 שנות מאסר,‬
‫שילמתי את המחיר. די והותר.‬
‫השתניתי.‬
‫גדלתי. התבגרתי.‬
‫אז כן, אני ראוי לזה.‬
‫אני ראוי להזדמנות, בדיוק כמו כל אחד אחר.‬
‫- שנה לאחר שחרורו מהכלא,‬ ‫דייל סיגלר עדיין מתגורר אצל קרול, -‬
‫אבל מתכנן לעבור לבית משלו -‬
‫- הוא כבר לא עובד בחווה ומחפש עבודה חדשה -‬
‫- הוא יישאר משוחרר על תנאי עד סוף ימיו -‬
‫תרגום כתוביות: מיכל קושניר‬