BEAUFORD H. JESTER III-FÆNGSLET, TEXAS
KONTOR
Hej, mor.
Det er godt at se dig.
DALE SIGLER HAR ALDRIG BENÆGTET DRABET PÅ JOHN ZELTNER I 1990.
PÅ TRODS AF EN DØDSDOM OG MERE END 10.000 NÆTTER I FÆNGSLET GIK HAN FRI.
-Elsker dig. -I lige måde.
-Lad os komme af sted. -Kom.
At gå ud af fængselsporten
er overvældende.
For når man drømmer om noget så længe,
og det endelig sker, tænker man: "Er det virkeligt?"
Jeg ryster.
-Gør du det? -Det begynder.
-Det vil tage… -Virkeligheden rammer mig.
For 30 år siden, da jeg blev fængslet,
var George W. Bush USA's præsident.
Den kolde krig var lige slut.
Der var intet internet. Ingen mobiltelefoner.
Jeg har været væk så længe, og samfundet har udviklet sig så meget,
at...
Jeg kan ikke engang begynde at forstå
de ting, jeg vil opleve.
Det bliver bare fantastisk.
Jeg er forundret over alt omkring mig.
Glæden og lykken, og bare at kunne holde en mobiltelefon
og have rigtigt tøj på.
Jeg troede ikke,
at jeg skulle gå fri
30 år senere.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Er døren åben?
-Ulåst? -Nej. Jeg skal låse op.
Er du klar?
-Ja, jeg er klar. -Sådan.
DALE ER PRØVELØSLADT PÅ ET SUPERINTENSIVT OVERVÅGNINGSPROGRAM
FORBEHOLDT DEN HØJESTE RISIKOGRUPPE AF FORBRYDERE I TEXAS.
Okay.
Vil du lægge dine bøger her nu,
eller vil du bære dem ind på værelset?
Ind på værelset.
-Så gør du det. -Ja.
HAN SKAL BO HOS CAROLE DE NÆSTE 12 MÅNEDER.
HAN SKAL BÆRE EN FODLÆNKE OG MÅ IKKE FORLADE HUSET
UDEN TILLADELSE FRA SIN TILSYNSVÆRGE.
Lad mig gå om bag dig, for du skal gå ind først.
ENHVER OVERTRÆDELSE AF PRØVELØSLADELSEN KAN SENDE HAM TILBAGE I FÆNGSLET
Hold da op.
Ja.
-Det er en luftmadras. -Vær forsigtig.
Jeg vejer 125 kg og kan ødelægge den.
-Det håber jeg ikke. -Nej.
Jeg ødelagde min mors vandseng. Det blev hun vred over.
Men jeg vil ikke have, du er ubekvem.
-Klimaanlæg. -Ja.
-De simple ting i livet. -Ja.
Som man ikke får i fængslet.
Det bliver min ven.
-Kan du lide værelset? -Jeg elsker det.
-Jeg ville sige...
I forhold til en sovekabine...
-Ja. -Kom nu.
Min sovekabine gik faktisk...
-Jeg har... -Hertil.
-Så stor var den. -Ikke større?
Jeg boede på så meget plads
i 30 år.
-Det er smukt. -Godt.
-Tak for dit hårde arbejde, mor. -Selv tak, skat.
Kære Fader, tak for dette måltid, Gud.
Det er vores første måltid sammen.
Velsign maden, Gud, og vi takker dig for alt
i Jesu navn. Amen.
Amen.
Er du klar?
-Ja. -Du må godt svine.
Det er fingermad.
-Bortset fra det. -Ja, det er det.
-Hvordan smager det? -Skønt.
Ikke sandt? Skønt.
Jeg elsker det.
Der er mere, end jeg behøver,
og jeg kan nyde det.
-Jeg har ikke kun fået et stykke. -Nej.
Og du har ikke en tidsplan,
-men... -"Rejs jer op."
-Gør de sådan? -Man har et kvarter til at spise.
Det er fem, seks minutter. Så siger de: "Nu skal I gå."
Der er så mange, der bliver institutionaliseret.
De gør det samme. Banker på bordet og rejser sig.
"Hvorfor gør I det?" Det er institutionaliseret.
At være fri efter alle de år,
og se landskabet,
og opleve det hele igen,
hvor jeg før...
Jeg tog livet for givet.
Men nu
har min opfattelse ændret sig.
Jeg gik hen til døren og kiggede ud,
og tre små kolibrier fløj op
til foderautomaten,
og jeg syntes, det var det smukkeste.
Det er svært at sætte ord på.
Det er svært.
At have et hjem nu
er helt fantastisk.
Mor Carole har været en velsignelse.
Hun åbnede sit hjerte,
sit hjem
og sit liv
for mig...
Det gør gennemsnittet ikke.
For hvem lader en dømt morder,
der har siddet på dødsgangen i 30 år,
komme hjem til dem og lade dem kalde det sit hjem og kalde dem for mor?
Hun betyder så meget for mig. Hun skal vide, at hun er værdsat.
Og for at gøre det må jeg
være ydmyg for hende og for Gud.
Hvem vil du sprøjte på?
Glem det!
Har du været i Wet 'n Wild?
-Hvad? -Har du været i Wet 'n Wild?
Nej...
Det er et badeland.
Og?
Man går i vandet.
Og?
Kan du sætte dig i lænestolen?
-Mener du det? -Ja.
Ja, frue.
Snagede du, mens jeg var ude?
-Ja. -Jeg frygtede det.
Det gjorde jeg.
Er du klar?
Jesus sagde…
"Du vil kende dem
af kærlighed."
Jeg har den største respekt
og kærlighed
for dig.
Og det er min opgave og mit ansvar
at tjene dig
og elske dig...
for... da det ikke var muligt...
fandt Gud en vej ved at bringe dig ind i mit liv.
Jeg ved, du har ofret...
meget
for mig.
Du er en velsignelse.
Da jeg ikke kunne tage hjem til min egen mor, gav Gud mig en anden mor.
Og jeg takker dig for at være der for mig.
-Jeg elsker dig. -I lige måde.
Det var en god dag. En meget speciel dag.
Hvad angår at kende Dale, så tror jeg,
at jeg kun kender facaden.
Jeg ved, han har et godt hjerte, og jeg kender hans kærlighed til Gud,
men hver dag vil jeg
finde ud af noget nyt om ham,
og...
Det er som enhver relation.
Man kender ikke rigtig hinanden, før man er sammen.
Jeg ved meget lidt om,
hvad Dale gjorde for at blive anbragt på dødsgangen.
Dale skal nok fortælle mig det.
I DAGENE EFTER DRABET FORTALTE SIGLER FLERE VENNER
OM FORBRYDELSEN.
Dale viste ingen anger. Drabet rørte ham ikke det fjerneste.
Vi tog mange stoffer.
Han var følelseskold i forhold til alt, der foregik.
Jeg hedder Shawn Anttila. Dale Wayne Sigler var en god ven,
indtil han
begik drabet.
Dagen efter drabet,
kom han hjem til mig, og han fortalte mig alt.
Dale fortalte mig, hvad der skete. Han går derind, hænger ud,
retter pistolen mod fyren og siger: "Du skal åbne pengeskabet."
Han fik pengene,
og fyren sagde: "Du behøver ikke gøre det."
Han sagde: "Jo, det gør jeg."
"Så skød jeg ham", sagde han.
"Fordi han kendte mig, mit navn, og kunne udpege mig."
Dale kendte offeret, for han hang ud
i den Subway-butik.
Vores ven arbejdede der, som han besøgte.
Derfor lukkede fyren ham ind og var tryg ved ham.
Han så ham ikke som en trussel.
FANGE PRALEDE AF MORD PÅ SUBWAY, SIGER VIDNER.
KUNNE IKKE LIDE OFFERET, FORDI HAN VAR HOMOSEKSUEL.
Dale sagde, det var, fordi han var bøsse.
Han sagde: "Jeg dræbte bøssen."
Folk skulle tænke: "Ham skal man ikke lægge sig ud med."
Han kunne lide, folk var bange for ham, fordi de troede, han gjorde sådan noget.
At fyren på Subway var bøsse
gjorde det nok lettere for ham at dræbe ham.
Det var ikke grunden til mordet, men det var bare...
Han var bøsse.
Vi boede i Texas dengang,
og det var ikke godt.
Det var ikke noget, man ville.
Du ved...
Det var ildeset her.
Alle skulle virke seje.
Man viste ikke empati for homoseksualitet, for så blev man stemplet som bøsse.
Dale ville ikke have, at folk troede det om ham.
Det ville have ødelagt det image, som han prøvede at leve op til.
Jeg havde hørt rygter og historier, men jeg tror ikke, Dale var homoseksuel.
Han tog mig med til steder,
hvor der var mange bøsser.
Men man slog det hen: "Dale ville ikke gøre sådan noget."
Men hey... Hvis han var, skjulte han det godt.
Det har fulgt mig hele livet.
ANKLAGEREN INDKALDTE SHAWN ANTTILA SOM VIDNE
I RETSSAGEN MOD SIGLER.
Da dommeren afsagde dommen, henrettelse ved dødelig indsprøjtning,
blinkede han ikke engang. Han ønskede det.
Jeg tror, han ville dø på det tidspunkt.
Han mente ikke, han havde noget at leve for.
ANDEN DAG EFTER LØSLADELSEN.
Der går ikke en dag, hvor jeg ikke fortryder min gerning.
Intet, jeg siger, intet, jeg kan gøre, kan retfærdiggøre at tage Johns liv.
Alt, jeg har villet gøre, er
at undskylde.
I retssalen fokuserede jeg
på retssagen,
og min familie var der.
På det tidspunkt
havde jeg accepteret min skæbne. Jeg ville dø. Få det overstået.
Det, der virkelig påvirkede mig,
var min mor og far.
De fik begge et nervesammenbrud.
Det påvirkede mig.
DALES MOR BESØGTE SIDST SIN SØN I FÆNGSLET I 1997.
PÅ GRUND AF DÅRLIGT HELBRED KAN HUN IKKE FORLADE SIT HJEM I CALIFORNIEN.
Vi skal bare ind på din konto,
så du kan
tale med din mor.
Min mor har været meget igennem på grund af mig.
Et helvede.
Hun sagde: "Min søn ville aldrig tage et liv."
Det knuste hendes hjerte.
Jeg har ikke set min mor i 25 år,
og i dag håber jeg at tale med hende ansigt til ansigt.
Hallo?
Kom nu.
Hallo?
-Der er hun! -Sådan.
Hej, søs!
Hej, søs.
Ja!
Hej, skat.
Hej, mor.
Det er godt at se dig.
Godt at se, du er kommet væk fra det sted.
Det er så fint.
Det er okay.
Jeg takker Gud hver dag for dig, Carole.
Godt, du kunne være der for ham, når jeg ikke kunne.
Det er en ære.
Okay.
Lad os få styr på det her.
Held og lykke.
Jeg sagde, jeg var gammel og fed nu.
-Det er helt normalt. -Jeg er heller ingen årsunge.
Det ved jeg.
At se min mor for første gang
efter 25 år,
og at hun så sit barn
være fri,
var mere dyrebart
end selve livet for mig.
Det er så overvældende og fantastisk
at kunne se hende og tale med hende,
når jeg har lyst. Det er takket været teknologien.
Det er skønt,
for hun ved, at jeg er fri nu,
så hun kan kontakte mig.
Gud, det er godt at se dig, mor.
Det er længe siden.
Ja, det er.
Vi troede aldrig, denne dag ville komme.
Nej.
Jeg frygtede, at jeg først ville se dig i himlen.
-Jeg elsker dig. -I lige måde.
Jeg udsatte dig for et helvede, og det fortjente du ikke.
Jeg var den værste søn i stedet for den bedste søn,
men fra nu af vil jeg være din bedste søn.
Jeg vil gøre dig stolt af mig, før du kommer i himlen.
Det ved jeg godt.
Det vigtigste for mig er at gøre min mor stolt.
Hvilket barn vil ikke det?
Så det er vigtigt at have kortsigtede, mellemlange og langsigtede mål.
Om nogle år
vil jeg arbejde for et firma.
Jeg vil have mit eget hus.
Jeg vil have en pension, forsikring, tandlægeforsikring.
Og jeg vil starte en kirke,
så jeg kan hjælpe børn og unge.
Jeg vil have, at kirken virkelig bliver en stor succes.
Jeg vil være en velsignelse, for jeg har været en byrde. Jeg vil give tilbage.
At være i husarrest
er bare en rejse, endnu et kapitel.
UNDER PRØVELØSLADELSEN MÅ DALE KUN FORLADE HUSET
TIL UDVALGTE AKTIVITETER, DER ER GODKENDT EN UGE I FORVEJEN.
HAN MÅ IKKE OMGÅS ANDRE OFFENTLIGT.
At se denne familie, og hvordan de interagerer,
de små drenge leger og løber rundt med deres små biler.
Det er smukt.
Børn er en gave fra Gud.
Det er...
Alt, jeg ønskede mig, var, at finde en og få en datter.
Måske bliver det mig en dag. Måske finder jeg en at elske.
Jeg skal holde fokus og være positiv.
Så jeg...
prøver at finde et job.
Forhåbentlig kan jeg gøre nytte.
Men jeg må være tålmodig.
ANDEN UGE EFTER LØSLADELSEN.
DALE MÅ FORLADE HUSET TIL EN SAMTALE MED ET ANSÆTTELSESBUREAU
Jeg glæder mig til at se, hvad de har til mig. Jeg må være fleksibel.
Jeg elsker at have valgmuligheder
og endelig begynde
at få styr på mit liv.
Hvis alt går min vej i dag, får jeg job for en vognmand,
hvor jeg kan blive oplært og straks begynde at arbejde.
Så jeg glæder mig.
Hvad for et job søger du?
Noget med at køre lastbil.
-Lastbil. Okay. -Ja.
-Vil du være lastbilchauffør? -Ja.
Min bedstefar var lastbilchauffør. Lønnen er god, jeg elsker at rejse,
og det er noget, jeg vil opnå.
Har du kørt lastbil før?
-Nej. -Okay.
-Har du lastbilkørekort? -Nej.
Er det noget, du gerne vil?
-Tage kørekort? -Ja.
Og din arbejdshistorie?
-Har du en arbejdshistorie? -Øh...
Jeg har lavet lidt af alting,
men ikke som chauffør.
Hvad var det sidste job, du havde?
-Lagerjob hos Kroger's i Arlington. -Okay.
-Kan du huske datoen? -1990.
-1990? -Ja. Det var mit sidste job.
Jeg har siddet i fængsel i 30 år.
Okay.
PÅ GRUND AF MANGLENDE JOBERFARING BLEV DALE IKKE TILBUDT ET JOB.
HAN ER STADIG UNDER HUSARREST.
Dræb ham, han prøver at dræbe mig.
-Jeg klarer den. -Okay.
Godt skud.
Okay.
Der er en af dem, du skal dræbe.
Dræb hende.
Der fik du alle tre.
Det er voldeligt, så hvis han ikke ville spille det,
kunne vi spille et andet. Men ja, der er...
meget vold i det.
Det er derfor, alle i samfundet taler om, at videospil
-fordærver de unge. -Ja, deres børn.
-Børnene. -Ja.
Teknologi er fantastisk, men det er svært.
Selv spillene er svære.
Når du går op i niveauerne
og indløser de ting, der gør en stærkere til det næste niveau... Det er...
Forvirrende.
Fordi jeg har husarrest,
er teknologi særlig vigtigt for mig.
Man kan søge arbejde.
Det er min forbindelse til verden
det næste år.
Men samtidig er det overvældende.
Analyserer problem...
Problemet er, at teknologi er for svært.
Okay, "Se, om problemet er løst."
Okay.
"Klik for at se, om problemet er løst," så det gjorde jeg.
-Er det løst? -Nej, bestemt ikke.
Alt har en sikkerhedsforanstaltning.
De vil have en backup, og de bruger min e-mail,
telefonnummer, kodeord.
Hvis det ikke virker, bruger de e-mailen som kodeord.
Når den stadig ikke går på nettet:
"Hvorfor bede mig om e-mailen for at verificere
telefonnummeret,
hvis jeg alligevel ikke får adgang?"
Når det kommer dertil,
hvor...
du bliver så frustreret,
er det bedst bare
at komme lidt væk fra det og gå tilbage senere.
Du må ikke lade det få dig ned.
Det er bare en computer.
Ikke liv og død.
De sidste…
tre eller fire dage
har Dale været meget frustreret.
For ham
gik verden i stå, da han kom i fængsel.
Herude har vi fulgt med.
Vi har lært teknologi, så han
skal lære det hele,
men det tager tid.
Det føles,
som om han vil gøre alt i morgen,
og det kan man ikke.
Der er ikke nok timer i dagen.
Jeg har ikke mange penge for tiden, for med en ekstra person i huset
stiger regningerne, og der er ikke ekstra penge
på vej.
Men vi klarer den.
Vi klarer den.
Han får et job, så skal alt nok gå.
Hvad angår at få et job,
så ved jeg ikke, for han har ingen erfaring,
og jeg har fortalt ham,
at han må gå stille og roligt frem og ikke påtage sig for meget.
At være begrænset til huset her har virkelig været hårdt.
Jeg ventede i 30 år på at få mit liv tilbage,
gøre en forskel, gøre det rigtige, hjælpe andre.
For Gud.
Og det er frustrerende.
Folk kan ikke forstå det.
Når man vil give tilbage,
og man vil elske andre,
og man vil være sammen med mennesker.
Derfor nager det mig sådan, at jeg ikke må…
omgås andre,
arbejde i samfundet og lære folk at kende.
Jeg er meget begrænset.
Ikke sandt?
Og...
jeg ved, det bliver bedre,
men det er frustrerende.
TREDJE UGE EFTER LØSLADELSEN.
EN GANG OM UGEN MELDER DALE SIG HOS TILSYNSVÆRGEN.
Er der noget, du vil have på hjemvejen, eller vil du bare hjem?
Vi kan hente...
grillmad?
Der er pizza. I går var der hamburgere til halv pris...
Jeg vil fortælle dig noget,
-som du nok ikke ved. -Hvornår?
-Lige nu? -Kan du se det skilt?
-Hvilket skilt? -Subway-skiltet.
I resten af mit liv,
hver gang jeg ser det skilt,
vil det bringe den aften tilbage.
Virkelig?
Det sværeste for os er at tilgive os selv.
Jeg må lære at tilgive mig selv,
-og det har jeg ikke lært endnu. -Det kommer med tiden.
Det tager bare
et stykke tid.
Hver gang jeg ser det,
åbner det såret.
Dale ved, at det, han gjorde, var forkert,
og ingen kan straffe ham
så hårdt, som han selv straffer sig selv.
Han er så angerfuld.
Og det er noget, han vil bære med sig
resten af livet.
Det vil altid være en del af ham.
Alt det her og alt det, jeg gennemgik,
var på grund af mine valg.
På grund af den, jeg var.
Jeg er ikke den person mere.
De sidste 30 år...
er jeg blevet
sværtet til,
kaldt et monster,
et udyr, der ikke er værdig til at leve.
Det har aldrig været sandt.
Jeg er ikke et udyr.
Jeg er ikke et monster.
Det, folk ikke forstår,
er den sande historie
om april
1990.
De ser det som røveri og mord.
"Han gjorde det for pengene," men det handlede ikke om det.
UNDER PRØVELØSLADELSEN MÅ SIGLER IKKE
HAVE KONTAKT MED OFFERETS FAMILIE.
DE ENESTE DETALJER, JOHN ZELTNERS FAMILIE HAR OM MORDEREN,
STAMMER FRA AVISER OG RETSSAGEN.
"Restaurantansat i Arlington dræbt under røveri.
John W. Zeltner, 31, fra Arlington, blev erklæret død på stedet."
-Meningsløst mord. -Ja.
Han gjorde det bare for at gøre det.
Da han dræbte min bror,
var det ikke en ulykke. Han kom ikke til at røre aftrækkeren.
Man trykker ikke på aftrækkeren seks gange ved et uheld.
Så vil man sige noget med det, ikke?
Hvis man vil dræbe, kræver det kun én kugle. Vil man sige noget med det?
Skyd fem gange til.
I lang tid troede jeg, der stak mere bag.
I lang tid.
Jeg troede, han ville dræbe ham, fordi han var bøsse.
Sidst i 80'erne, først i 90'erne
var folk fordomsfulde,
så jeg troede, det var grunden.
Han var bøsse, og han var åben omkring det,
og det kunne han ikke lide.
Men jeg tog fejl.
Jeg var bare vred.
Det handlede kun om pengene.
Folk tror, de forstår, hvad der skete
i april 1990.
Men under retssagen
vidste ingen, hvad der foregik.
Ingen kendte historien, for jeg fortalte den aldrig til nogen.
Den eneste, der virkelig ved det,
er offeret, Gud og jeg.
I 1990 TILSTOD DALE SIGNER AT HAVE BEGÅET DRAB
UNDER ET RØVERI.
Det var først efter min fars død, at jeg indså,
at for at blive en Guds mand,
må jeg fortælle historien. Jeg må være helt åben.
Folk tror, det var røveri og mord
for pengene,
men det er langt fra sandheden.
25 ÅR EFTER TILSTÅELSEN SKREV DALE SIGLER TIL PRØVELØSLADELSESNÆVNET
OM ET ANDET HANDLINGSFORLØB.
Det handlede ikke om røveriet. Det dækkede over mordets sande hensigt.
Jeg tog hen i butikken for at dræbe John.
Fordi han prøvede at afpresse mig til at indlede et homoseksuelt forhold.
Tekster af: Charlotte Reeve