‫- כלא בופורד ה. ג'סטר 3, טקסס -‬
‫- קרול ואנס, הנהלה -‬
‫היי, אימא.‬
‫אלוהים, כמה טוב לראות אותך.‬
‫- דייל סיגלר מעולם לא הכחיש‬ ‫שרצח את ג'ון זלטנר ב-1990 -‬
‫- אף על פי שנידון למוות,‬ ‫כעבור 10,000 לילות בכלא הוא יצא לחופשי -‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-גם אני אותך.‬
‫בוא נסתלק מפה.‬
‫קדימה.‬
‫- ד. סיגלר, מס' 679843 -‬
‫לצאת משערי הכלא,‬
‫זה מדהים ומרגש.‬
‫כי כשחולמים על משהו כל כך הרבה זמן,‬
‫וזה מתגשם סוף סוף,‬
‫אתה שואל את עצמך: "זה אמיתי?"‬
‫אני מתחיל לרעוד.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, זה מתחיל.‬
‫זה ייקח... כן.‬ ‫-אני מתחיל לקלוט את המציאות.‬
‫לפני 30 שנה, כשנשלחתי לכלא,‬
‫ג'ורג' וו. בוש האב היה נשיא ארצות הברית.‬
‫המלחמה הקרה בדיוק הסתיימה.‬
‫לא היה אינטרנט.‬
‫לא היו טלפונים ניידים.‬
‫נעדרתי כל כך הרבה זמן,‬
‫והחברה התפתחה כל כך,‬
‫ש...‬
‫אני אפילו לא מתחיל להבין‬
‫את הדברים שאני עתיד לחוות.‬
‫זה פשוט יהיה מדהים.‬
‫כלומר, אני נפעם מכל מה שסביבי.‬
‫השמחה והאושר‬ ‫וסתם היכולת להחזיק טלפון סלולרי‬
‫וללבוש בגדים רגילים.‬
‫מעולם לא חלמתי‬
‫שאצא לחופשי‬
‫כעבור 30 שנה.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- קייד לייק, טקסס -‬
‫הדלת פתוחה?‬
‫לא נעולה?‬ ‫-לא. צריך לפתוח אותה.‬
‫אתה מוכן?‬
‫כן, אני מוכן.‬ ‫-קדימה.‬
‫- דייל משתייך לתוכנית "שחרור על תנאי‬ ‫תחת השגחה אינטנסיבית ביותר", -‬
‫- השמורה לעבריינים‬ ‫בסיכון הגבוה ביותר בטקסס -‬
‫טוב.‬
‫רוצה לשים את הספרים שלך כאן בינתיים,‬
‫או לקחת אותם לחדר, או...?‬
‫כן, אשים אותם בחדר.‬
‫תלך ותשים אותם בחדר? בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫- הוא יתגורר בביתה של קרול‬ ‫ב-12 החודשים הבאים -‬
‫- עליו לשאת מכשיר GPS למעקב -‬
‫- ואסור לו לצאת מהבית‬ ‫בלי רשות מקצין המבחן שלו -‬
‫תן לי להיות מאחוריך,‬ ‫כי אני רוצה שתיכנס ראשון.‬
‫- הוא עלול להישלח בחזרה לכלא‬ ‫על כל הפרה של תנאי השחרור -‬
‫בחיי!‬
‫כן.‬
‫זה מזרן מתנפח.‬ ‫-אני יודע, צריך להיזהר.‬
‫אני שוקל 125 ק"ג, אני עולל לפוצץ אותו.‬
‫אני מקווה שלא.‬ ‫-אני מקווה שלא.‬
‫פוצצתי את מיטת המים של אימי.‬ ‫היא כעסה מאוד על כך.‬
‫לא, הדבר היחיד ש...‬ ‫אני לא רוצה שתרגיש לא בנוח.‬
‫מזגן.‬ ‫-כן?‬
‫הדברים הפשוטים בחיים...‬ ‫-כן.‬
‫שלא מקבלים בכלא.‬
‫זה יהפוך לחבר שלי.‬
‫טוב, אז החדר מוצא חן בעיניך או לא?‬ ‫-ממש. כן.‬
‫אני מת עליו.‬
‫אל תגיד סתם...‬ ‫-אוהב. כן!‬
‫בחייך, בהשוואה לתא...‬
‫נכון.‬ ‫-כלומר, בחייך.‬
‫התא שלי, אימא, היה בעצם...‬
‫הבנתי אותך.‬ ‫-עד לפה.‬
‫זה היה הגודל של התא שלי.‬ ‫-זה הכול?‬
‫עד הנה. בחלל בגודל כזה גרתי‬
‫במשך 30 שנה.‬
‫זה מקסים.‬ ‫-יופי.‬
‫תודה על כל העבודה הקשה, אימא.‬
‫בבקשה, חמוד.‬
‫אבינו שבשמיים,‬
‫תודה על הארוחה, אלי.‬
‫זו הארוחה הראשונה שלנו יחד, אבי.‬
‫אנא ברך את האוכל, אלי,‬ ‫ואנו מודים לך על הכול‬
‫בשם ישו. אמן.‬
‫אמן.‬
‫טוב, אתה מוכן?‬
‫כן.‬ ‫-תתפרע.‬
‫אוכלים בידיים.‬
‫אולי פרט לזה.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫נו, איך זה?‬
‫נהדר.‬ ‫-טוב, יופי.‬
‫אבל זה נכון. זה נהדר.‬
‫אני מת על זה.‬
‫כלומר, זה יותר ממה שאני צריך‬
‫ואני ממש יכול ליהנות‬
‫ולא נותנים לי רק חתיכה אחת...‬ ‫-נכון.‬
‫ואתה לא בלחץ של זמן,‬
‫אבל...‬ ‫-"קום."‬
‫זה מה שהם עושים?‬ ‫-יש לך 15 דקות לאכול, אבל...‬
‫אחרי חמש או שש דקות‬
‫הם אומרים, "היי, קום. הגיע הזמן ללכת."‬
‫באמת?‬ ‫-יש שם כל כך הרבה אנשים‬
‫אז מכתיבים נהלים. כשקמים, כולם עושים‬ ‫אותו הדבר. דופקים על השולחן וקמים.‬
‫שאלתי, "למה אתם עושים את זה?"‬ ‫-זה הנוהל.‬
‫להיות חופשי אחרי כל השנים האלה,‬
‫לראות את הטבע,‬
‫לחוות אותו שוב,‬
‫בעוד שקודם...‬
‫התייחסתי אל החיים כמובנים מאליהם.‬
‫אבל עכשיו,‬
‫פשוט, כל התפיסה שלי השתנתה לגמרי.‬
‫הלכתי אל הדלת והסתכלתי החוצה,‬
‫ושלושה יונקי דבש קטנים באו‬
‫למתקן ההאכלה שלהם‬
‫וחשבתי לי שזה הדבר הכי יפה שיש.‬
‫הניסיון להגדיר את זה במילים...‬
‫לא פשוט.‬
‫כלומר, העובדה שיש מקום‬ ‫שאני יכול לקרוא לו בית עכשיו‬
‫זה דבר מדהים בעיניי.‬
‫אימא קרול הייתה ברכה אמיתית בשבילי.‬
‫היא פתחה את ליבה,‬
‫ופתחה את הבית שלה,‬
‫ואת החיים שלה,‬
‫בפניי...‬
‫וזה משהו שהאדם הממוצע לא עושה.‬
‫כי מי יאפשר לרוצח מורשע,‬
‫שהשתחרר מאגף הנידונים למוות אחרי 30 שנה,‬
‫להיכנס אליו הביתה‬ ‫ולאפשר לו לקרוא לזה בית,‬
‫ולקרוא לו אימא?‬
‫היא כל כך יקרה לי.‬
‫אני רוצה שהיא תדע כמה אני מעריך אותה.‬
‫וכדי לעשות את זה, עליי‬
‫להצניע לכת בפניה ובפני האל.‬
‫את מי אתה הולך להטביל?‬
‫אל תתחיל!‬
‫היית פעם בפארק המים?‬
‫מה?‬ ‫-היית פעם בפארק המים?‬
‫לא...‬
‫מקום ששוחים בו.‬
‫אז?‬
‫נכנסים שם למים.‬
‫אז?‬
‫אפשר לשכנע אותך לשבת על כורסת הטלוויזיה?‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫כן, גברתי.‬
‫חיטטת כשלא הייתי, נכון?‬
‫אכן כן.‬ ‫-מזה חששתי.‬
‫אכן כן.‬
‫את מוכנה?‬
‫ישו אמר…‬
‫"תכיר אותם‬
‫מתוך אהבה."‬
‫ואני רוחש את כל הכבוד‬
‫והאהבה‬
‫כלפייך.‬
‫וזו המשימה והאחריות שלי‬
‫לשרת אותך‬
‫ולאהוב אותך...‬
‫כי...‬
‫כשלא היה לי כל סיכוי...‬
‫אלוהים סלל את דרכי‬
‫בכך שהכניס אותך אל חיי.‬
‫אני יודע שהקרבת‬
‫הרבה...‬
‫בשבילי.‬
‫את ברכה, אימא קרול.‬
‫כשלא יכולתי לחזור הביתה לאימא שלי,‬ ‫אלוהים זימן לי אימא אחרת.‬
‫ואני מודה לך‬
‫על שתמכת בי.‬
‫אוהב אותך, אימא.‬ ‫-גם אני אותך.‬
‫זה היה יום נפלא.‬
‫יום מיוחד מאוד.‬
‫בכל הנוגע לניסיון להכיר את דייל,‬ ‫אני חושבת שאני רק...‬
‫מגרדת את פני השטח.‬
‫אני יודעת שיש לו לב טוב,‬
‫ושהוא אוהב את אלוהים,‬
‫אבל בכל יום שעובר‬
‫אגלה משהו חדש, משהו נוסף עליו,‬
‫ו...‬
‫כמו בכל מערכת יחסים, לא באמת...‬
‫מכירים זה את זה עד שנמצאים יחד.‬
‫אני יודעת מעט מאוד‬
‫על הסיבה שבגללה דייל‬ ‫ישב באגף הנידונים למוות.‬
‫אני מניחה שבבוא העת דייל יספר לי.‬
‫- פורט וורת', טקסס -‬
‫- בימים שלאחר הרצח,‬ ‫סיגלר שוחח עם כמה מחבריו על הפשע -‬
‫דייל לא הביע כל חרטה.‬ ‫הרצח כלל לא הטריד אותו.‬
‫היינו מסוממים קשות.‬
‫הוא בטח היה קהה חושים לחלוטין‬ ‫ולא קלט מה קורה, נקודה.‬
‫שמי שון אנטילה.‬
‫דייל ויין סיגלר היה חבר טוב שלי‬ ‫עד לאותה תקופה‬
‫שבה ביצע את הרצח.‬
‫יום אחרי הרצח ‬
‫- שון, חבר של דייל -‬
‫הוא בא אליי הביתה וסיפר הכול.‬
‫אני זוכר שדייל סיפר לי פרטים על מה שקרה,‬ ‫שנכנס לשם והסתובב,‬
‫כיוון את האקדח אל הבחור,‬ ‫ואמר לו, "תפתח את הקופה".‬
‫הוא אמר שהוא לקח את הכסף,‬
‫ושהבחור אמר, "אתה לא חייב לעשות את זה".‬ ‫והוא אמר, "דווקא כן", שלף ואמר,‬
‫"בשלב זה יריתי בו."‬
‫"כי הוא הכיר אותי,‬ ‫הוא ידע מה שמי ויכול היה לזהות אותי."‬
‫- סאבוויי -‬
‫דייל הכיר את הקורבן, כי נהג לבלות‬
‫במסעדת "סאבוויי".‬
‫כי היה לנו חבר שעבד שם‬ ‫והוא נהג ללכת לשם לפגוש אותו‬
‫לכן הבחור נתן לו להיכנס, הרגיש נוח בחברתו‬
‫ולא ראה בו איום.‬
‫- האסיר התפאר ברצח ב"סאבוויי",‬ ‫לדברי עדים -‬
‫- הוא לא אהב אותו כי חשב שהוא הומוסקסואל -‬
‫דייל ניסה לומר שזה כי הוא היה הומו.‬
‫הוא אמר, "הרגתי את המתרומם".‬
‫כך הוא רצה שיתייחסו אליו,‬ ‫שיחשבו, "אל תתעסקו איתו, הוא ידפוק אותנו".‬
‫ככה הוא רצה.‬
‫הוא אהב שפוחדים ממנו,‬ ‫ושחושבים שהוא עלול לעשות דברים כאלה.‬
‫העובדה שהבחור ב"סאבוויי" היה הומו‬
‫כנראה הקלה עליו להרוג אותו.‬
‫זו לא הייתה הסיבה שהוא עשה את זה,‬ ‫אבל זה פשוט הפך את זה ל"כי הוא הומו".‬
‫סליחה, גרנו אז בטקסס,‬
‫וזה לא... משהו שרצית‬
‫אתה יודע...‬ ‫בחורים טובים לא אהבו את זה כאן.‬
‫כולם היו צריכים לאמץ את הפרסונה הזאת‬
‫כי לא יכולת להפגין שום אמפתיה לקהילה הגאה‬ ‫באותם ימים, אחרת היו מתייגים אותך כהומו.‬
‫ודייל ממש לא רצה שאנשים יחשבו עליו ככה.‬
‫זה היה מחסל את התדמית שלו,‬ ‫את כל הפרסונה שהוא ניסה לחיות לפיה.‬
‫שמעתי שמועות וסיפורים,‬
‫אבל האם דייל הומוסקסואל?‬
‫אני באמת חושב שלא.‬
‫הוא לקח אותי למקומות‬
‫שבהם נראה שיש הרבה הומואים.‬
‫אבל אמרתי לעצמי,‬ ‫"דייל לא יעשה דברים כאלה".‬
‫אבל...‬
‫אם אכן היה, הוא הסתיר זאת היטב.‬
‫כל העניין בהחלט ליווה אותי כל חיי.‬
‫- שון אנטילה זומן על ידי התביעה -‬
‫- כדי להעיד במשפטו של סיגלר -‬
‫בשלב שבו השופט אמר לו את גזר הדין,‬
‫מוות בזריקה קטלנית,‬
‫הוא לא הניד עפעף. לא היה לו אכפת.‬ ‫כאילו רצה בזה.‬
‫אני חושב שהוא רצה למות באותו זמן.‬
‫כנראה הוא חשב שלא נשאר לו בשביל מה לחיות.‬
‫- היום השני לאחר השחרור -‬
‫אין יום שעובר שאני‬ ‫לא מתחרט בו על מה שעשיתי.‬
‫שום דבר שאומר, שום דבר שאעשה, לא יכול‬ ‫להצדיק את העובדה שגזלתי את חייו של ג'ון.‬
‫כל מה שאי פעם רציתי לעשות‬
‫זה להתנצל.‬
‫באולם בית המשפט לגמרי‬
‫התמקדתי במשפט עצמו‬
‫ובמשפחה שלי שהייתה שם.‬
‫בשלב ההוא‬
‫השלמתי עם גורלי.‬
‫רציתי למות.‬
‫רציתי שזה יגמר.‬
‫אבל מי שבאמת השפיעו עליי היו‬
‫אמי ואבי.‬
‫שניהם חוו התמוטטות עצבים.‬
‫זה השפיע עליי מאוד.‬
‫- הפעם האחרונה שאימו של דייל‬ ‫ביקרה את בנה בכלא הייתה ב-1997 -‬
‫- בריאותה הרופפת מונעת ממנה‬ ‫לצאת את ביתה שבקליפורניה. -‬
‫אנחנו רק צריכים להיכנס לחשבון שלך,‬
‫כדי שתוכל‬
‫לדבר עם אימא שלך.‬
‫כן, אימא שלי עברה הרבה בגללי.‬
‫היא עברה גיהינום בגללי.‬
‫היא אמרה לי, "אף בן שלי לא יגזול חיים".‬
‫זה שבר את ליבה.‬
‫לא ראיתי את אימי כבר 25 שנה,‬
‫והיום אני מקווה סוף סוף‬ ‫לשוחח איתה פנים אל פנים.‬
‫הלו?‬
‫קדימה.‬
‫הלו?‬
‫או, הנה היא!‬ ‫-הנה.‬
‫שלום, אחותי!‬
‫שלום, אחותי.‬
‫יש!‬
‫היי, יקירי.‬
‫היי, אימא.‬
‫אלוהים, כמה טוב לראות אותך.‬
‫אלוהים, טוב לראות אותך‬ ‫שוב, והרחק מהמקום ההוא.‬
‫זה טוב. הכול טוב.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני מודה לאלוהים עלייך בכל יום, קרול.‬
‫אני כל כך שמחה שיכולת‬ ‫לתמוך בו כשאני לא יכולתי.‬
‫לכבוד הוא לי.‬
‫טוב.‬
‫בואו נשתלט על המצב...‬
‫בהצלחה.‬
‫אמרתי לך שאני זקנה ושמנה עכשיו.‬
‫זה חלק מהעניין.‬ ‫-אני לא פרגית צעירה בעצמי.‬
‫אני יודעת.‬
‫כשראיתי את אימי בפעם הראשונה‬
‫אחרי 25 שנים‬
‫והיא ראתה את הילד שלה‬
‫חופשי‬
‫זה היה רב ערך‬
‫יותר מהחיים עצמם.‬
‫כלומר, אני לא יכול להסביר‬ ‫כמה נפלאה ומדהימה‬
‫האפשרות לראות אותה ולדבר איתה‬ ‫בכל שעה שאני רוצה.‬
‫אתם יודעים, הודות לטכנולוגיה.‬
‫זה מדהים,‬
‫כי היא יודעת שאני חופשי עכשיו,‬
‫ושהיא יכולה ליצור קשר.‬
‫אלוהים, אבל טוב לראות אותך, אימא.‬
‫עבר הרבה זמן.‬
‫כן, נכון.‬
‫אני יודע שלא חשבנו שהיום הזה יגיע אי פעם.‬
‫נכון.‬
‫פחדתי שלעולם לא אוכל לראות את זה‬ ‫לפני שאעלה לגן עדן.‬
‫אני אוהבת אותך, תמיד.‬ ‫-גם אני.‬
‫ואני יודע שהעברתי אותך גיהינום,‬
‫וזה לא הגיע לך.‬
‫בסוף הייתי הבן הכי גרוע‬ ‫במקום להיות הבן הכי טוב,‬
‫אבל מעתה והלאה,‬
‫אהיה הבן הכי טוב שלך.‬
‫אני אגרום לך להתגאות בי‬ ‫לפני שתעלי לגן עדן.‬
‫אני יודעת, יקירי.‬
‫הדבר הכי חשוב לי הוא‬ ‫לגרום לאימא שלי להיות גאה.‬
‫איזה ילד לא רוצה את זה?‬
‫אז חשוב מאוד לקבוע‬
‫מטרות לטווח קצר, לטווח בינוני ולטווח ארוך.‬
‫בעוד כמה שנים,‬
‫אני רוצה להתייצב, לעבוד בחברה.‬
‫אני רוצה לקנות בית משלי,‬ ‫אני רוצה קופת גמל, ביטוח,‬
‫ביטוח שיניים.‬
‫ואני רוצה לעסוק בכמורה,‬
‫להיות חונך לילדים ולנוער.‬
‫אני רוצה שהכמורה באמת,‬
‫תצליח ותשגשג.‬
‫אני רוצה להביא ברכה, כי הייתי נטל כל חיי.‬
‫הגיעה השעה להחזיר.‬
‫מעצר בית,‬
‫בשבילי זה רק מסע, פרק נוסף.‬
‫- במסגרת תנאי השחרור שלו,‬ ‫דייל יכול לעזוב את הבית אך ורק -‬
‫לפעילויות נבחרות שאושרו‬ ‫שבוע מראש על ידי קצין המבחן שלו -‬
‫- נאסר עליו להתערות בחברה -‬
‫אני רואה את המשפחה הזאת,‬ ‫איך הם מתקשרים ביניהם,‬
‫איך הילד הקטן משחק,‬ ‫רץ ודוחף את המשאית הקטנה.‬
‫זה מקסים.‬
‫ילדים זו מתנה מאלוהים.‬
‫זה...‬
‫זה תמיד מה שרציתי.‬ ‫למצוא מישהי ולהביא ילדה קטנה לעולם.‬
‫כלומר, אולי יום אחד זה יהיה אני.‬
‫אולי אמצא מישהו לאהוב.‬
‫צריך רק להישאר מרוכז, להישאר חיובי.‬
‫אז אני...‬
‫מנסה למצוא עבודה‬
‫בתקווה שאוכל להביא תועלת לאחרים.‬
‫אבל...‬
‫עליי להיות סבלני.‬
‫- שבוע שני לאחר השחרור -‬
‫- דייל קיבל רשות לעזוב את הבית‬ ‫לצורך ראיון בסוכנות תעסוקה -‬
‫אני נרגש לגלות מה הם יציעו לי היום.‬
‫אני פשוט צריך להיות גמיש בשלב הזה.‬
‫אני רוצה שיהיו לי אפשרויות בחירה‬
‫ושאוכל להתחיל סוף סוף‬
‫לארגן את החיים שלי.‬
‫בעולם מושלם, היום,‬
‫אחתום חוזה עם חברת הובלות,‬
‫שם אוכל לעבור הכשרה‬
‫ולהתחיל לעבוד מייד.‬
‫אז אני די מצפה לזה.‬
‫- המרכז לשירותים אזוריים -‬
‫אז איזו מין עבודה אתה מחפש?‬
‫משהו שקשור לנהיגה ברכב מסחרי.‬
‫מסחרי?‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫רוצה להיות נהג משאית?‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫סבא שלי היה נהג משאית,‬
‫ואני יודע שהשכר טוב, אני אוהב לנסוע,‬
‫וזה משהו שבכל ליבי אני רוצה לעשות.‬
‫יש לך ניסיון בנהיגה במשאית?‬
‫לא.‬ ‫-לא? בסדר.‬
‫יש לך הסמכה?‬ ‫-לא.‬
‫זה משהו שאולי תרצה לעשות, לקבל הסמכה?‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫ומקומות עבודה קודמים?‬
‫עבדת בעבר?‬
‫עשיתי קצת מכל דבר,‬
‫אבל לא משהו שקשור בנהיגה.‬
‫טוב, מה היה מקום העבודה האחרון שלך?‬
‫סדרן סחורה בסופרמרקט בארלינגטון.‬ ‫-הבנתי.‬
‫ואתה זוכר את התאריך?‬ ‫-שנת 1990.‬
‫שנת 1990?‬ ‫-כן. זו הייתה עבודתי האחרונה.‬
‫ישבתי בכלא 30 שנה.‬
‫הבנתי.‬
‫- ללא הניסיון הרלוונטי,‬ ‫לא הציעו לדייל עבודה -‬
‫- הוא נשאר במעצר בית -‬
‫תהרוג אותו, הוא מנסה להרוג אותי.‬
‫הבנתי.‬ ‫-בסדר.‬
‫קליעה יפה.‬
‫טוב.‬
‫אוי! יש שם אחד מהם שצריך להרוג.‬
‫צריך להרוג אותה.‬
‫טוב, כל השלושה שלך עכשיו.‬
‫זה אלים,‬
‫אז אמרתי שאם הוא לא רוצה לשחק בזה,‬ ‫אפשר לבחור משהו אחר.‬
‫אבל כן... זה...‬
‫יש בזה הרבה אלימות.‬
‫לכן כולם מדברים על כך שמשחקי וידאו‬
‫משחיתים את הנוער.‬ ‫-את הילדים, כן.‬
‫את הילדים.‬ ‫-כן.‬
‫הטכנולוגיה מדהימה, אבל זה קשה.‬
‫כלומר, אפילו המשחקים קשים.‬
‫כשעולים רמה במשחק, צריך ללכת‬
‫ולהפנים את הרמות כדי שתהיה חזק יותר‬ ‫לקראת הרמה הבאה.‬
‫זה...‬
‫זה מבלבל.‬
‫כיוון שאני במעצר בית,‬
‫הטכנולוגיה חשובה לי במיוחד.‬
‫כדי לחפש מקומות תעסוקה.‬
‫זו תהיה הדרך שלי לתקשר עם העולם‬
‫בשנה הקרובה.‬
‫אבל יחד עם זאת, זה ממש מדהים.‬
‫מאתר בעיות…‬
‫הבעיה היא שהטכנולוגיה מסובכת מדי.‬
‫בסדר, "בדוק אם הבעיה נפתרה".‬
‫בסדר.‬ ‫-האם...‬
‫היה כתוב "לחץ כדי לראות‬ ‫אם הבעיה נפתרה", אז לחצתי.‬
‫זה נפתר?‬ ‫-ממש לא.‬
‫- בעיה במתאם או בנק' הגישה -‬
‫לכל דבר יש אמצעי אבטחה.‬
‫הם רוצים גיבוי לגיבוי ומשתמשים בדוא"ל שלך,‬
‫במספר הטלפון, בסיסמה,‬
‫ואם זה לא מצליח,‬ ‫משתמשים בכתובת הדוא"ל בתור סיסמה.‬
‫ואז כשמנסים את זה וזה עדיין לא מתחבר,‬
‫ואתה שואל את עצמך, "מה הטעם לבקש ממני‬ ‫דוא"ל לאימות מספר הטלפון,‬
‫אם כשאני נותן את זה,‬ ‫זה לא מאפשר לי להיכנס?"‬
‫כשאתה מגיע לנקודה‬
‫שבה...‬
‫אתה כל כך מתוסכל,‬
‫הכי טוב זה פשוט‬
‫להתרחק מזה לזמן מה ולחזור אחר כך.‬
‫אתה צריך להפסיק להניח לזה לרדת לחייך.‬
‫זה בסך הכול מחשב.‬
‫זה לא עניין של חיים ומוות,‬
‫במשך...‬
‫שלושה או ארבעה ימים,‬
‫דייל היה מתוסכל מאוד.‬
‫מבחינתו,‬
‫בעיקרון, העולם עמד מלכת כשהוא נכלא.‬
‫בעוד שאנחנו המשכנו הלאה‬
‫למדנו את הטכנולוגיה,‬ ‫ולכן הוא צריך ללמוד הכול,‬
‫אבל זה לוקח זמן.‬
‫אני מרגישה‬
‫שהוא רוצה לעשות הכול עד מחר,‬
‫ואי אפשר לעשות את זה.‬
‫אין מספיק שעות ביממה.‬
‫אני לחוצה בכסף כרגע,‬
‫פשוט כי יש אדם נוסף בבית,‬
‫החשבונות עולים ואין עוד הכנסה.‬
‫אבל אנחנו נעבור את זה.‬
‫נעבור את זה.‬
‫הוא ישיג עבודה והכול יהיה בסדר.‬
‫בכל הנוגע לעבודה,‬
‫אני לא יודעת כי אין לו ניסיון,‬
‫ואמרתי לו‬
‫שהוא לא צריך למהר ושלא ילחיץ את עצמו.‬
‫הגבלת התנועה‬
‫קשה לי מאוד.‬
‫חיכיתי שלושה עשורים להחזיר לעצמי את חיי,‬
‫להשפיע, לעשות את הדבר הנכון‬ ‫ולגעת באנשים אחרים.‬
‫בשם האל.‬
‫וזה מתסכל.‬
‫אנשים לא מבינים‬
‫שאתה רוצה לתת בחזרה,‬
‫ורוצה לאהוב אנשים אחרים,‬
‫ורוצה להיות בסביבת אנשים.‬
‫לכן זה כל כך מטריד אותי שאני לא יכול...‬
‫להתערות בחברה,‬
‫לעבוד בקהילה ולהכיר אנשים.‬
‫כלומר, אני מוגבל מאוד.‬
‫אתם יודעים...‬
‫ו…‬
‫אני יודע שהמצב רק ישתפר,‬
‫אבל זה פשוט מתסכל.‬
‫- שבוע שלישי לאחר השחרור -‬
‫- פעם בשבוע, דייל יוצא מהבית‬ ‫כדי לדווח לקצין המבחן שלו -‬
‫יש משהו שאתה רוצה לעשות בדרך הביתה,‬ ‫או שאתה פשוט רוצה להגיע הביתה?‬
‫אפשר לאכול...‬
‫ברביקיו.‬
‫יש פיצה.‬
‫אתמול היו המבורגרים בחצי מחיר, ושכחתי.‬ ‫-אני רוצה לחלוק איתך משהו‬
‫שאת בטח לא מודעת לו.‬ ‫-מתי?‬
‫עכשיו?‬ ‫-את רואה את השלט ההוא?‬
‫איזה?‬ ‫-של "סאבוויי".‬
‫"סאבוויי", כן?‬
‫למשך כל חיי,‬
‫בכל פעם שאראה את השלט הזה,‬
‫זה יחזיר אותי לאותו לילה.‬
‫באמת?‬
‫הדבר הכי קשה בשבילנו זה לסלוח לעצמנו.‬
‫אני צריך ללמוד לסלוח לעצמי,‬
‫אבל עדיין לא למדתי איך לעשות את זה.‬
‫זה יבוא עם הזמן.‬
‫זה פשוט דורש...‬
‫קצת זמן.‬
‫כל פעם שאני רואה את זה, זה...‬
‫פותח מחדש את הפצע.‬
‫דייל יודע שמה שהוא עשה לא בסדר,‬
‫ואיש לא יכול להעניש אותו‬
‫בחומרה רבה יותר ממה שהוא מעניש את עצמו.‬
‫הוא אכול חרטה על כך.‬
‫וזה משהו שהוא יישא בקרבו‬
‫עד סוף ימיו.‬
‫זה תמיד יהיה חלק מהדנ"א שלו.‬
‫כל זה וכל מה שעברתי‬
‫זה בגלל הבחירות שלי.‬
‫בגלל מי שהייתי.‬
‫אבל אני כבר לא האדם ההוא.‬
‫במשך 30 השנים האחרונות...‬
‫אני...‬
‫עשו ממני נבל,‬
‫קראו לי מפלצת,‬
‫חיה, מישהו שלא ראוי לחיות.‬
‫זה מעולם לא היה כך.‬
‫אני לא חיה.‬
‫אני לא איזה מפלצת.‬
‫מה שאנשים באופן כללי לא מבינים‬
‫זה את הסיפור האמיתי‬
‫שקרה באפריל בשנת 1990.‬
‫הם מתייחסים לזה כאל רצח ושוד. "הוא עשה‬ ‫את זה בשביל הכסף". אבל זה לא היה העניין.‬
‫- מאונטיין הום, ארקנסו -‬
‫- במסגרת תנאי השחרור שלו,‬ ‫נאסר על סיגלר ליצור קשר עם משפחת הקורבן -‬
‫- משפחתו של ג'ון זלטנר למדה על הרצח -‬
‫- אך ורק מהדיווחים בעיתונות על המשפט -‬
‫- עובד במסעדת ארלינגטון נהרג‬ ‫במהלך שוד לכאורה. -‬
‫"מותו של ג'ון וו. זלטנר, בן 31 מארלינגטון,‬ ‫נקבע במקום."‬
‫רצח חסר היגיון.‬ ‫-כן.‬
‫ללא סיבה. הוא עשה זאת לשם המעשה בלבד.‬
‫כשהוא הרג את אחי,‬
‫זו לא הייתה תאונה.‬
‫הוא לא... ההדק לא "התפלק" לו.‬
‫לא לוחצים על ההדק שש פעמים בטעות,‬
‫זה פשוט... זאת לא תאונה.‬
‫זו הצהרה.‬
‫זו הצהרה, ברור?‬
‫כדי להרוג משהו, צריך רק כדור אחד.‬
‫רוצה להצהיר הצהרה?‬
‫תירה בו עוד חמש פעמים.‬
‫במשך זמן רב, חשבתי שיש בזה יותר.‬
‫במשך זמן רב.‬
‫חשבתי שזה מפני שהיה הומו,‬ ‫שבגלל זה רצו להרוג אותו.‬
‫בשנות ה-80 המאוחרות, תחילת שנות ה-90,‬
‫לאנשים היו דעות קדומות‬
‫אז חשבתי שאולי זה מה שקרה.‬
‫שכיוון שהיה הומו, והוא היה גלוי בעניין‬
‫לא אהבו את זה. כך חשבתי.‬
‫אבל טעיתי, כן?‬
‫זה רק מפני שכעסתי.‬
‫מתברר שזה היה רק בגלל כסף. זה הכול.‬
‫- קייד לייק, טקסס -‬
‫אנשים חושבים שהם מבינים מה קרה‬
‫באפריל 1990.‬
‫אבל במהלך המשפט,‬
‫איש לא באמת ידע מה קרה.‬
‫איש לא ידע את כל הסיפור,‬
‫כי מעולם לא סיפרתי לאיש.‬
‫למען האמת, היחידים שבאמת יודעים,‬
‫הם הקורבן, אלוהים, ואני.‬
‫- ב-1990 חתם דייל סיגלר על הודאה‬ ‫שבה הוא מודה כי ביצע רצח במהלך שוד אלים -‬
‫רק אחרי שאבא שלי מת‬
‫הבנתי...‬
‫שכדי שאוכל לשמש כאיש האלוהים,‬
‫עליי לספר את הסיפור.‬
‫עליי להיות שקוף לחלוטין.‬
‫אנשים מאמינים שזה היה שוד-רצח בשביל הכסף,‬
‫אבל זה רחוק מאוד מהאמת.‬
‫- 25 שנה אחרי הודאתו,‬ ‫כתב דייל סיגלר לוועדת השחרורים -‬
‫- תיאור שונה של מה שקרה -‬
‫זה לא היה קשור לשוד.‬
‫השוד היה כדי להסתיר את‬ ‫הכוונה האמיתית של הרצח.‬
‫הלכתי לחנות במטרה להרוג את ג'ון.‬
‫הרגתי אותו כי הוא...‬
‫ניסה לסחוט אותי‬
‫לקיים יחסים הומוסקסואליים.‬
‫תרגום כתוביות: מיכל קושניר‬