‎UN MINISERIAL NETFLIX
‎Să vă zic un lucru.
‎În ‎Black Reconstruction, ‎atunci când scria despre asemănările
‎dintre muncitorii albi și cei de culoare, ‎W.E.B. Du Bois preciza…
‎Muncitorii albi, ‎deși aveau salarii modeste…
‎MUNCITORI ALBI
‎…primeau drept compensație parțială ‎un fel de salariu public și psihologic.
‎Se bucurau de respectul publicului ‎și primeau titluri de curtoazie,
‎fiindcă erau albi.
‎Muncitorii albi aveau acces liber, ‎alături de toate clasele de albi,
‎la ceremoniile publice,
‎în parcurile publice ‎și la cele mai bune școli.
‎Polițiștii erau aleși din rândurile lor,
‎iar instanțele depindeau de voturile lor ‎și îi tratau cu indulgență,
‎parcă încurajând nelegiuirile.
‎Cadeții învață cum un grup de bărbați ‎care acționează la unison
‎poate crea o barieră eficientă ‎între mulțimile puse pe distrugeri
‎și cetățeanul pașnic și proprietatea sa.
‎Știți cum numim asta acum? ‎La fel cum o numeam și atunci.
‎Privilegiul albilor.
‎Întrucât am crescut cu părinți albi,
‎am trecut prin viață ‎cu îndrăzneala specifică albilor.
‎Am presupus că am același privilegiu. ‎Mă aștepta o trezire dură la realitate.
‎Ostilitatea ‎față de Colin Kaepernick crește,
‎după ce coordonatorul de joc ‎a refuzat să stea în picioare
‎în timpul intonării imnului național ‎la un meci, vineri.
‎Cine știe ce e în mintea lui Kaepernick ‎sau de ce e așa nemulțumit?
‎Colin, uite cum te salut eu.
‎Să nu te ridici la intonarea imnului țării
‎nu este forma potrivită de protest.
‎Scoateți-l pe ticălosul ăla de pe teren ‎imediat. Afară. E concediat! Concediat!
‎Acesta este un atac la adresa țării.
‎CARE ATAC? ‎ATACUL ĂSTA!
‎Nu e american adevărat ‎și nu merită să fie în țara noastră.
‎Toți albii contează.
‎Dar, cu mult înainte de asta, ‎chiar înaintea clasei a XI-a,
‎încă aveam multe de învățat ‎despre cum funcționează lumea.
‎E formație de apărare, ‎Green schimbă direcția, scapă mingea,
‎dar este acolo la recuperare.
‎Ce împiedicat!
‎Mai bine mergi la culcare, Colin.
‎Mâine-dimineață te așteaptă ‎șapte reprize în Palmdale.
‎- Putem urmări meciul până la capăt? ‎- Nu. N-ai să te trezești.
‎Și tu, Rick.
‎Bine, mai am puțin.
‎Am planificat traseele
‎tuturor turneelor ‎din următoarele cinci weekenduri.
‎Tată, poate ar trebui ‎să ne luăm și noi un GPS
‎pentru monovolum, nu?
‎De ce m-aș baza pe ceva ‎care se dereglează când e înnorat,
‎când mă pot baza pe ăsta?
‎Fiindcă datorită lui ‎n-o să rătăcim patru ore în Arcata.
‎Iisuse, haide, mă rătăcesc și eu o dată…
‎- Nu! Scuză-mă. Flagstaff. ‎- Bine, păi…
‎- Boulder City! ‎- Medford.
‎Bine, gata, ajunge.
‎- În Boulder City era ceață foarte deasă. ‎- Poftim?
‎Tipul a zis: „La stânga după Walmart.”
‎- Nu! ‎- Nu era niciun Walmart.
‎TURNEUL DE BASEBALL ‎PRIMA SĂPTĂMÂNĂ
‎Trezirea! E ziua meciului!
‎Deși planul meu era să fiu coordonator ‎de joc, îmi plăcea și baseballul.
‎Era o altă cale de a arăta lumii ‎ce fel de sportiv puteam fi.
‎Bună dimineața!
‎- Cum ți-e brațul? ‎- Pregătit de 10-11 strikeout-uri.
‎- Așa te vreau! ‎- Țeapă!
‎- Ești binedispus. ‎- Da. De ce n-aș fi? Viața-i bună.
‎Viața ar fi și mai bună ‎dacă ți-ai rade tuleiele alea.
‎La Yankees joci doar proaspăt ras. ‎Așa e regula.
‎Of, frate! De aia-s eu fan Brewers.
‎Știam eu că te plac.
‎- Ce-i asta? ‎- O frittata.
‎- Fri și mai cum? ‎- Frittata.
‎Nici nu știu ce e, ‎dar sunt deschis la orice.
‎Nu, n-o îneca în… ‎N-ai să mai simți mirodeniile.
‎E super. Îi trebuie doar nițel ketchup.
‎Iar ai dat lovitura.
‎TERORIȘTII ATACĂ SUA
‎- Putem schimba muzica? ‎- Șoferul o alege.
‎Ceva interesant?
‎Președintele Bush se străduiește ‎să ne țină în siguranță.
‎Să ne protejeze de teroriștii ăia.
‎- Da, bravo lui! ‎- Da.
‎Putem opri aerul condiționat? ‎Tremur de frig.
‎Nu, nu putem. ‎Dar data viitoare adu-ți o geacă.
‎Mamă! O să mănânci și paharul?
‎Poate. Și bețișorul.
‎Fir-ar! E timpul pentru a doua porție.
‎S-o înșfăcăm!
‎- Bună! Mulțumesc. ‎- Bine.
‎Mulțumesc.
‎Super!
‎Bună! Îmi dai o înghețată, te rog?
‎Scuze, ți-am dat deja una.
‎Dar toată lumea a primit una deja.
‎Nu cred că toată lumea. ‎Dar sunt sigură că tu ai primit.
‎Salut!
‎- Unde ți-e înghețata? ‎- A zis că am primit una deja.
‎Ce? Toată lumea a primit una deja.
‎Așteaptă, mă întorc imediat.
‎Nu, e-n regulă, eu…
‎Nu, nu-ți mai iau ție una. ‎Îmi iau a treia porție.
‎Cum spuneam, ‎habar nu aveam cum funcționa lumea.
‎Nu încă, cel puțin.
‎Mulțumesc.
‎Cel puțin când eram pe teren, ‎știam care erau regulile
‎- …și știam ce fac. ‎- Baftă, băieți! Să jucăm!
‎Ratare!
‎Haide!
‎Ce zonă generoasă de lovitură!
‎- Haide, Jake! ‎- Haide! Te descurci.
‎Hai, puștiule!
‎- Ratare! ‎- Pe bune?
‎- Hai, domnule arbitru! ‎- Bravo, David!
‎- Bun. ‎- Ai ochi bun, Jake.
‎Urmează lovitura decisivă!
‎- A treia ratare. Afară. ‎- Vorbești serios?
‎Potolește-te, băiete.
‎- Fir-ar! Ce naiba? Pe bune acum! ‎- E-n regulă, Jake.
‎Arbitrul lua decizii greșite.
‎- Dar Jake reacționa exagerat. ‎- Zău acum!
‎Haide, Kaepernick!
‎Nu-mi făceam griji.
‎Aveam nevoie doar de o aruncare bunicică ‎să-mi iasă o lovitură bestială.
‎Ratare!
‎- Hai! ‎- Hai, dle arbitru!
‎- Ai văzut? Poți să crezi? ‎- Cineva și-a uitat ochelarii.
‎- Fii atent, Colin! ‎- Hai, că poți!
‎- Colin, lovește mingea! ‎- Colin!
‎Ratare!
‎- Deschide ochii, domnule arbitru! ‎- Haide! Hai, că te descurci!
‎- Hai, Kap! ‎- Haide!
‎- Nu-i mai bun ca tine. ‎- Joacă isteț.
‎- Hai, că poți! ‎- Hai, Colin!
‎Hai, că poți!
‎Haide, Colin!
‎Ratare!
‎E ridicol.
‎Ai grijă cum vorbești, ‎că rămâi la vestiare.
‎Atunci m-am întrebat de ce Jake ‎a fost iertat, pe când eu am fost mustrat.
‎Colin va trebui ‎să aibă grijă cum vorbește.
‎Ai dreptate.
‎TURNEUL DE BASEBALL ‎SĂPTĂMÂNA A DOUA
‎Trezirea
‎E ziua meciului ‎Ziua meciului
‎Trezirea
‎E ziua meciului ‎Ziua meciului
‎Trezirea
‎Să-i dăm bice!
‎E ziua meciului ‎Ziua meciului
‎Joi, meci seara.
‎Cum ți-e brațul?
‎Puternic.
‎Mustața aia…
‎Nu-mi place.
‎Eu zic că arăt sexy.
‎Coastele mele!
‎- Putem porni aerul condiționat, te rog? ‎- Nu. Nu pot.
‎- Putem da volumul mai încet? ‎- Nu. Șoferul alege.
‎- Mergem la piscină. Vrei să vii cu noi? ‎- Da, sigur. Stai să mă cazez mai întâi.
‎- De unde ai fursecul ăla? ‎- Băi, e bestial.
‎- Și-s calde încă. ‎- Bine.
‎- Ne vedem acolo. ‎- Da, vin afară.
‎Mulțumesc mult. Ședere plăcută!
‎- Îmi dai un dolar? Vreau o sticlă de apă. ‎- Bine, un dolar.
‎Scuză-mă. Pot să te ajut?
‎Scuzați-mă. Vă supără acest ins?
‎Da, dar nu prea avem ce-i face. ‎E fiul nostru.
‎Bine.
‎Adoptat.
‎Bineînțeles.
‎Biserica mea are un program de plasament.
‎Și eu mă gândesc mereu să-mi iau unul.
‎- Din ce țară e? ‎- Din Milwaukee, Wisconsin.
‎Fiți binecuvântați!
‎Faceți lucrarea Domnului.
‎Anunțați-mă ‎dacă aveți nevoie de ceva, orice.
‎În regulă.
‎- Mulțumim. ‎- Mersi.
‎Vai, ce femeie drăguță!
‎- Hokkaido e a doua cea mai mare… ‎- Mergi la piscină cu Jake?
‎…și asigură calea către o spectaculoasă…
‎Sau mergi pe teren mai devreme?
‎Ce-i cu tine?
‎- Nimic. ‎- Da? Pari să ai tu ceva.
‎Doamna aia de jos.
‎Vine pe nepusă masă ‎și mă ia la trei păzește.
‎- Și pentru ce? Pentru nimic. ‎- Te referi la manager.
‎Da.
‎Ce-a fost faza aia?
‎A crezut că ești un vagabond. ‎Ți-am zis eu să-ți razi mustața aia!
‎- Sincer, asta te deranjează? ‎- Nu știu.
‎Uneori mă simt pur și simplu…
‎nelalocul meu.
‎Nu cred că încearcă cineva ‎să te facă să te simți așa.
‎Dar, când te simți așa, spune ceva.
‎Poți vorbi oricând cu mine, ‎numai de-ai vorbi.
‎Asta ce mai înseamnă?
‎Înseamnă că nu-ți împărtășești ‎sentimentele niciodată, Colin.
‎Vorbește cu mine, ‎aș face absolut orice pentru tine.
‎- Nu te mișca. Termin rapid. ‎- Tată! Nu. Mamă!
‎- Mamă! ‎- Fiule…
‎- Îmi pare rău. Nu te poate proteja acum. ‎- Terminați! Pentru Dumnezeu!
‎Iisuse, bine. Mă prosteam și eu.
‎TURNEU - SĂPTĂMÂNA A TREIA
‎Trezirea! E ziua meciului!
‎Amice, dacă ți-e frig în spate, ‎poate te încălzește piesa asta beton.
‎Frate, diseară o să fie marfă de tot! ‎Vin surorile gemene ale lui Annie.
‎Sunt identice, dar sânii lui Irene ‎sunt clar mai mari, sută la sută.
‎- O luăm de la capăt. ‎- Care-i faza?
‎Oamenii ăștia de la hotel se holbează ‎la mine de parc-aș fi extraterestru.
‎Ești un tip negru în Albești, frate.
‎- La ce te așteptai? ‎- Nu, acum mi se întâmplă mereu.
‎Poate problema e ‎că ai crescut o groază anul ăsta.
‎Deci mai nou e ilegal să fii înalt, nu?
‎Îmi vine să port o pancartă ‎pe care să scrie:
‎„Da, sunt adoptat. ‎Da, ei sunt părinții mei.
‎Nu, nu cerșesc bani de la albi
‎și nu încerc să iau mere gratis.”
‎O întrebare scurtă, doamnă.
‎Începe să mă calce pe nervi.
‎Au noroc că nu-s eu negru. ‎Aș face praf locul ăsta.
‎- Da? ‎- Da, la naiba!
‎- Spune-le lor, nu mie. ‎- Rahat! Nu vor ei așa ceva.
‎Știi ce temperament am eu.
‎Nu pune la suflet, Colin. ‎Bine? Hai să ne relaxăm.
‎- Ne vedem mai târziu. ‎- Bine.
‎Gata, pasează!
‎Discurs, hai, frate!
‎Vreau să le mulțumesc tuturor. ‎Poate că e timpul să mă retrag.
‎Asta după ce am fost, șapte ani la rând, ‎Cel mai valoros jucător.
‎Am făcut ceva mălai, nu?
‎Coboară de pe masă! Oprește muzica! ‎Cărați-vă cu toții de aici!
‎- Tu ești cazat la hotel? ‎- Știți bine că sunt.
‎- M-ați văzut adineauri în hol. ‎- În ce cameră?
‎- Nu știu. ‎- Nu-ți știi numărul camerei?
‎Încă nu am fost în cameră. Părinții…
‎Arată-mi cheia!
‎Tocmai v-am spus. M-au cazat părinții mei.
‎- Nu știu în ce cameră stau. ‎- Bine, să mergem!
‎- Doamnă! ‎- Nu!
‎Lăsați-l în pace! Stă cu părinții. ‎E în echipa de baseball.
‎Da, frate.
‎Plecați imediat de-aici! Toți.
‎- Hai! ‎- Să mergem!
‎- Hai! ‎- Ai noroc că nu chem poliția.
‎Microagresiuni.
‎Un termen inventat de Chester M. Pierce, ‎psihiatru de culoare,
‎care a jucat fotbal la Harvard, apropo.
‎Se referă la mici derapaje ‎comportamentale, voite sau nu,
‎care comunică insulte ‎și denigrări rasiale,
‎din pricina cărora ne simțim înjosiți, ‎dezumanizați și umiliți.
‎Bun venit la firmă!
‎Mă bucur să te cunosc în sfârșit. ‎Am auzit lucruri grozave despre tine.
‎- Mulțumesc. E o șansă extraordinară. ‎- A fost la mintea cocoșului.
‎Ai un CV impecabil.
‎Știi să vorbești, ‎ești deștept, simpatic și curat.
‎Să ne oprim aici. ‎Ați observat ce a făcut, nu?
‎- A fost o microagresiune clasică. ‎- Deștept, simpatic și curat.
‎- Să vedem de ce reacție are parte. ‎- Vă mulțumesc.
‎Ce frumos, s-a făcut că nu aude.
‎Când un alb spune despre un negru ‎că e curat,
‎recunoaște practic că, după el, ‎toți negrii sunt animale.
‎Când vede un negru bine îmbrăcat, ‎crede că e o anomalie.
‎Nu e. Să vedem ‎ce se petrece în a doua parte.
‎Nu mi-a spus nimeni ‎că ai o coafură așa de interesantă.
‎E de-a dreptul unică.
‎- Așa e moda acum? ‎- În regulă. Iată alt exemplu clasic.
‎Spune de fapt că, deși îl sperie,
‎i-ar plăcea să-i atingă capul.
‎Da, presupun că e o modă, între mai multe.
‎O modă veche de 3.600 de ani. ‎Cineva nu are niciun prieten de culoare.
‎Vei veni cu coafura asta și la birou?
‎Tot cu părul o ține?
‎Ei bine, e tenace. Trebuie să recunosc.
‎Să vedem cum răspunde.
‎Așa îmi coafez părul. ‎Uneori, când e mai lung, îl prind.
‎- Va fi o problemă? ‎- Să urmărim din nou scena.
‎Răspuns perfect, ‎lipsit de orice amenințare.
‎Dar știm că e și avocat
‎și o să-l dea în judecată, acuzându-l ‎de discriminare pe tema părului.
‎Frumusețe curată!
‎- Va fi o problemă? ‎- Nu. Nicidecum.
‎Abia aștept să te cunosc, tinere.
‎Cred că te vei integra de minune.
‎Și iată strângerea de mână!
‎Și eu abia aștept să vă cunosc, domnule.
‎Sigur e plăcut. Peste câțiva ani, ‎probabil că va deveni asociat.
‎Iar după aceea, cine știe?
‎Ar trebui să-și șteargă postarea ‎apropo de „Toate viețile contează”.
‎Probabil și elar trebui să șteargă ‎postarea‎ cu‎ „Toate viețile contează”.
‎TURNEU - SĂPTĂMÂNA A PATRA
‎Trezi…
‎Colin? Trezește-te!
‎E ziua meciului.
‎- ’Neața! Cum ți-e brațul? ‎- Ca ultima dată când ai întrebat.
‎Bine, ești prost dispus. ‎Mănâncă ceva, să te înveselești.
‎- Nu mi-e foame. ‎- N-am avut timp să gătesc.
‎Bine, mănâncă ceva oricum.
‎Hei!
‎Am stat de vorbă cu tata
‎și, cum o să-ți iei curând ‎permisul de conducere,
‎ne gândeam că ai putea ‎să conduci tu spre Lancaster.
‎Să exersezi puțin. Ce părere ai?
‎- Până atunci nu fusese o vară grozavă. ‎- Bine.
‎- Dar începea să se îmbunătățească. ‎- Ne vedem în mașină.
‎Stați puțin!
‎Gata.
‎Nicio grabă. ‎Dar poate nu ne prinde Crăciunul pe alee.
‎Va fi ‎Mai furios, mai iute ‎în acest Dodge Caravan.
‎Bine, nu te ambala, cursantule!
‎Privirea în față. ‎Ține mâinile la orele 10:00 și 14:00. Hai!
‎- Putem schimba muzica? ‎- Ei, na! Șoferul alege.
‎- Pentru Dumnezeu! ‎- Bine, trage pe dreapta.
‎Da, știu.
‎- Ce faceți, dle polițist? ‎- Bună dimineața!
‎Lasă-l pe el.
‎De ce m-ați oprit, dle polițist?
‎- Eu pun întrebările. Unde mergeți? ‎- În Lancaster.
‎Voi doi sunteți în regulă?
‎Da. Conduce de puțin timp. ‎Are permis temporar, e încă elev.
‎Pot să-l văd? Ține mâinile la vedere!
‎Încearcă doar să vă arate permisul.
‎Fără mișcări bruște.
‎De ce l-ați oprit, dle polițist?
‎- Cine sunteți? ‎- Tatăl lui.
‎E adoptat.
‎Ei bine, avea o viteză cam mare.
‎Ia-o mai ușor, puștiule!
‎A trecut glonțul pe lângă tine.
‎Da.
‎Tocmai ai scăpat de prima amendă.
‎TURNEUL DE BASEBALL ‎ULTIMA SĂPTĂMÂNĂ
‎Trezirea! Azi e meciul cel mare. ‎Cel mai mare!
‎Haide, Colin! Trezește-te!
‎E inutil să te opui!
‎Da.
‎Ai dreptate.
‎E inutil să mă opun.
‎- Poftim? Ce-ai spus? ‎- Ce-ai zis și tu.
‎E inutil să mă opun. Îți dau dreptate.
‎Nu. Am zis că am să fac un ștrudel.
‎Ce ciudat!
‎Cum ți-e brațul?
‎Sunt pregătit, tată.
‎Pari pregătit. Arăți ca un profesionist.
‎Vezi? Un ras proaspăt poate face minuni. ‎Să mergem!
‎Te simți bine în spate? ‎Ești în regulă acolo?
‎Da, mi-e bine.
‎Frate, de ce ești îmbrăcat ‎ca unul care repară computere?
‎Mă rog.
‎Ce faci, frate?
‎Joacă în turneu?
‎Păziți-vă lucrurile.
‎Cine fură mai mult ca fiu-su? Mi-a furat ‎o sticlă de apă, cu numele meu pe ea.
‎Pe bune, nu te stresa, frate!
‎- Vreți să faceți liniște, vă rog? ‎- Da, sigur.
‎Urăsc faza asta.
‎- De unde ți-ai luat tricoul? ‎- Din Vallejo. De unde ești?
‎Din Turlock.
‎Cred c-am auzit de el.
‎Orășelul cu steagurile Confederației ‎și muzică country.
‎- Cam așa ceva. ‎- Salut! Eu sunt Dwayne, frate.
‎- Nu știam ce zice. ‎- Eu sunt Colin.
‎Ce prost!
‎- Taci, frate. ‎- Potoliți-vă odată!
‎- Nu vreau să fiu iar dat afară. ‎- Iar?
‎Acum doi ani ne-au dat afară.
‎Anul trecut nu ne-au mai primit.
‎Poftim? De ce?
‎Keith, Jontavious! Fratele vrea să știe ‎de ce-am fost dați afară data trecută.
‎De ce crezi? Fiindcă suntem negri.
‎- Nu? ‎- Da.
‎Cică-i făceam pe oaspeți ‎să se simtă aiurea.
‎Albii mă făceau pe mine să mă simt aiurea. ‎Pricepi ce zic?
‎- Pe bune, n-am făcut nimic. ‎- Nu.
‎Îmi pare rău. E aiurea tare.
‎Asta-i situația. ‎Antrenorul zice să ne alegem luptele.
‎Așa că stăm aici, câștigăm și plecăm.
‎Dar colegii tăi nu sunt deranjați, nu?
‎Nu toți.
‎Frate…
‎Haide!
‎- Ar trebui să plec. ‎- Bine, frate. Pace!
‎Pace!
‎Tipul și-a băgat cămașa în pantaloni. ‎Așa o fi moda la ei, în Turlock?
‎Nu-s supărat pe el. ‎Încearcă și el să supraviețuiască.
‎Bun. Hai să ne cazăm!
‎Bun.
‎Mulțumim.
‎Scuze.
‎Sunteți în regulă?
‎- Da. ‎- Da. Mulțumim.
‎Da, și eu sunt în regulă. Mersi!
‎- Cineva e bătăios azi. ‎- Da, nu știu care era problema lui.
‎Mă refeream la tine.
‎Și, după toate astea, ‎în ultimul meci din turneu,
‎am avut de-a face ‎cu același arbitru cretin
‎și cu unul care trăgea de timp, ‎ca să mă scoată din minți.
‎Uită-te la tipul ăsta.
‎Ce dobitoc!
‎Pauză!
‎Tipul se dă în spectacol.
‎Dă-i drumul!
‎Mai cu viață, băieți!
‎Ratare!
‎- Aglomerează baza. ‎- Hai, că poți, Colin!
‎- Hai, Kaepernick! ‎- Hai, te descurci!
‎Ce-a fost asta? Pune-ți ochelari!
‎Haide, lovește-o!
‎- Ratare! ‎- Aglomerează baza!
‎Frumoasă aruncare!
‎Calmează-te, Colin, că poți.
‎Cine zice că e inutil să te opui?
‎Ia vezi, Kaepernick!
‎Dacă mai faci așa, mergi singur la duș. ‎Pricepi ce zic?
‎- Nu mă pune la încercare! ‎- E-n regulă, Colin!
‎Știu ce gândiți. Nu voiam să-l lovesc.
‎Hai, Kap! Drept la țintă!
‎Voiam să se dea mai în spate pe bază, ‎ca să pot să-l scot din joc.
‎Presupun că în vara aceea am învățat
‎că nu vor fi mereu corecți cu tine.
‎Dar nu-i poți lăsa ‎să te împiedice să mai joci.
‎- Ratare! ‎- Bravo, băiete!
‎Pot să vorbesc cu tine?
‎Am auzit că ați câștigat campionatul. ‎Felicitări!
‎Mersi.
‎Păi, distracție plăcută!
‎Ai grijă. ‎Sper să te revăd aici și la anul.
‎Mă bucur să văd că ești printre cei buni.
‎Auzi?
‎- Ce-ai vrut să spui cu asta? ‎- Cu ce?
‎„Printre cei buni”. Cum adică?
‎Adică ești la locul tău. ‎Spre deosebire de ceilalți băieți din hol.
‎Îmi amintești de tocilarul cu ochelari. ‎Trebuia să fie un compliment.
‎Nu e un compliment.
‎Nu te înfuria. Încercam să fiu amabil.
‎Poate că nu ești printre cei buni.
‎Probabil că nu știe niciun negru ‎în viața reală.
‎De-a lungul anilor,
‎au fost multe seriale TV îndrăgite ‎cu persoane de culoare.
‎Acestea înfățișează ‎personaje de culoare arhetipale,
‎inclusiv paria sociali ‎care se integrează sau se conformează.
‎De pildă, Carlton Banks sau Steve Urkel.
‎Aveți oameni a-ntâia aici!
‎Albii îi adoră pe aceștia.
‎Felul în care se îmbracă, cum vorbesc…
‎Ești omul nostru.
‎Până și felul cum dansează. ‎Nu constituie o amenințare.
‎James Spurlock.
‎E doi în unu. E și negru, ‎e și absolvent de Harvard.
‎Aceste personaje au ajuns să fie cunoscute ‎drept „negri acceptabili”.
‎Negrul acceptabil e un personaj de culoare ‎care are trăsăturile unui alb
‎și care îi face pe albi ‎să se simtă în largul lor.
‎Negrul acceptabil este creația omului alb.
‎Faza e că oamenii albi nu decid ‎cine este acceptabil pentru noi.
‎Îi putem accepta și pe Steve Urkel, ‎și pe Steve Biko sau Marcus Garvey.
‎Huey Newton.
‎Ida B. Wells.
‎Toni Morrison.
‎Fannie Lou Hamer.
‎Assata Shakur.
‎Patrice Lumumba.
‎Kwame Nkrumah.
‎James Baldwin.
‎Știți voi, unii dintre cei buni.
‎Cum spunea cândva Langston Hughes:
‎„Negrii
‎Amabili și docili ‎Supuși, smeriți și blajini
‎Feriți-vă de ziua în care se vor răzgândi”
‎Subtitrarea: Lucia Elena Popovici