MADRID, 2016. -ZIMA
Da li mi se osmehujete očima?
Sada opustite lice, pogledate na drugu stranu a onda ka meni.
Tako.
Sada se naslonite laktovima na sto.
Brada... Tako.
Bez pritiskanja. A sad na drugu stranu.
Dobro.
Osmehnite se malo.
Gledajte u mene.
Sada gledajte u metu.
Evo -Hvala. -Izvini, Janis, da li su lobanje upotrebljive?
Pa, ne znam, videćemo kasnije. -Dobro.
Da sednemo? -Da.
Za šta su lobanje?
Tražili su mi portret kao Hamlet, onako, sa lobanjom.
Ali forenzički antropolog koji pozira sa lobanjom mi deluje prilično očigledno.
Nećemo. -Bogu hvala.
Urednik je rekao da želite nešto da me pitate.
Da. Ako imate vremena, pričaćemo o tome posle slikanja.
Da, nije problem.
Htela sam da pitam o iskopavanju masovne grobnice.
Recite.
Na obodu mog sela je grobnica sa deset leševa, među njima je moj pradeda.
Kada je Zakon o istorijskom sećanju stupio na snagu, nadležni sudija je bio uzdržan.
Od tada smo dobijali samo negativne odgovore.
Sada je još gore, subvencije su povučene.
Predsednik Rahoj se u jednom intervjuu hvalio
da neće platiti ni jedan Evro za istorijsko sećanje.
Da, čitala sam. -To je apsurdno.
Zato sam htela da pričam sa vama i pitam za savet. -Da.
U Udruženju istorijskog sećanja mog mesta, preko planina,
sakupili smo detaljne informacije o grobnici.
Da li znate gde se nalazi? -Da, svi u selu to znaju, zato je još netaknuta.
Moja baka mi je ostavila svu dokumentaciju.
Ovde je grobnica.
Moj pradeda je odveden već prve nedelje rata.
Kako znate da je to mesto?
Jedna od žrtava koju su zakopali Falangisti,
Manuel Blanko Truhiljo,
mislili su da je mrtav ali bio je samo ranjen.
Te noći je izašao iz jame, došao kući i sve ispričao.
Pre nego što se sakrio, rekao je porodici ko su ostale žrtve i gde je grobnica.
Moj pradeda. Bio je učitelj i fotograf.
Pred rat je slučajno fotografisao sve koji će umreti s njim.
Nikasio San Garsia, Karlista.
Fakundo Nunjo Tome.
Hoze Gutiereš Kastro i Francisko Alonso Gonzales.
Gregorio Sančez Munjoz, Rinsanjato.
Cezar Kruz Aranz. Njegova kćerka je još živa, zove se Brigida.
Teofilo Robles Garsia.
Pepe Medina Sančez i Benito Garsia Rodrigez.
Moja baka. Zapisala je imena svih koji su nestali sa njenim ocem.
Imam svesku, pokazaću vam kasnije.
Neke porodice i dalje žive u selu, neke ne. Ali žive u susednom gradu.
Sve te informacije su od velike pomoći.
U udruženju smo tokom godina uspeli da sakupimo nešto.
Hteli bismo da znamo koliko bi nas koštalo da vas angažujemo za iskopavanje.
Ja bih to uradio i besplano, ali ne mogu sam.
Celo selo bi vam pomogao.
Ok, ali potrebni su mi ljudi obučeni za arheološka iskopavanja.
Radnici sa ašovima i krampovima nisu dovoljni. -Naravno.
Kako god, ako išta možemo da uradimo, celo mesto je spremno da pomogne.
Pa... nešto razmišljam...
Ja sam uključen u privatnu fondaciju u Navari, koja se zove
Bratstvo za povratak istorijskog sećanja.
Da, znam to. -Da? -Da, ali se nisam usudila...
Da vam sipam?
To je naučna fondacija koja se bavi proučavanjem kulture Navare.
Posao nam nije da otkopavamo jame,
ali jednom smo već bili u situaciji da intervenišemo.
Sve zavisi od mesta, datuma, informacija o ratu koje možemo dobiti iz toga.
Na primer, činjenica da ta grobnica datira
praktično iz prvih dana rata je jako interesantna.
To je bilo u noći 25. jula, tako kažu moja baka i ostali stanovnici naselja.
Mogli biste prezentovati projekat fondaciji, na proučavanje.
Pošto je tako detaljno, uveriću se da makar uzmu u razmatranje.
Ne znate koliko sam zahvalna. -Da, ali to neće biti odmah.
Fondaciji su potrebne godine da odobri projekat, ali vredi pokušati.
Naravno.
Hvala puno, zaista.
Danas idem u 4, vodim muža kod lekara.
Naravno. Kako je?
Malo je napet.
Jadničak.
Da? -Zdravo, Janis. Kako ste?
Zdravo, Arturo.
Zovem vas da vam kažem da je fondacija primila projekat. Zvaće vas.
Poslala sam tri dana posle slikanja.
Još nešto. Za nedelju dana ću biti u Madridu na jednoj proceni.
Mislio sam da možemo da se vidimo ako želite, naravno.
Kada? -Sledeće srede.
Popodne sam slobodna.
Dobro... onda se vidimo u sredu.
Vidimo se u sredu.
PORODILJSKO -URGENTNO
Udiši na nos.
Duboko.
Ne radi to... to pogoršava.
Tako.
Ne plaši se, sve će biti u redu.
Videćeš.
Da li si udata? -Ne, a ti?
Ja? Ne...
Znači mi smo dve samohrane majke.
Kod mene je bilo slučajno, ali sam jako srećna.
I kod mene je bilo slučajno.
Ja se ne kajem.
Ja da.
Daj, nemoj tako da pričaš. Sve će biti u redu, videćeš.
Nisi sama, je li?
Ne, imam majku.
Dobro. -Ali se još nije navikla na tu ideju.
Navići će se.
Ana!
Zdravo. -Zar ne bi trebalo da si u krevetu?
Šetnja je dobra za nju, pomaže da se beba spusti.
Ja sam Janis, njena cimerka. -Zdravo. Ja sam Tereza, njena majka.
Gde je soba? -Pozadi.
Idemo.
U redu je.
Hajde, polako.
Pričala sam sa ocem.
Ne može da dođe. -Pretpostavila sam.
Poželeo nam je sreću. I kaže da moraš da budeš smirena.
Jesam.
Zdravo. Evo me. -Zdravo!
Zdavo šećeru. -Kako ide?
Puno boli? -Puno.
Radiće nam epidural.
Ne mogu da dočekam da vidim Sesilijino malo lice. -Ni ja.
Šta bi tvoja baka dala da je ovde...
Ovo su Ana i njena majka, Tereza. -Zdravo.
Elena je moja najbolja prijateljica. -Drago mi je. -I meni.
Vi ste takođe veoma bliske! -Da, jesmo.
Sad guram. Snažno!
Odmori, diši. Diši polako.
Ja to ne mogu. -Da, možeš. Dobro ti ide, ljubavi.
Vidi joj glavu!
Možeš da joj vidiš kosu. -Ima kosu! -Kakva emocija.
Ne boj se, evo izlazi. Hajde, još jednom se napni.
Hajde, udahni. Uzmi malo vazduha...
Jedan, dva... sad jako guraj, hajde!
Guraj, guraj!
Dobro je dušo! Guraj, guraj!
To je to, evo tvoje devojčice.
Zdravo, srce.
Bila si jako dobra.
Da ljubavi...
Da?
Sestra mi je rekla da si ovde. -Ana!
Uđi. Hajde, sedi.
Drago mi je da te vidim.
A mala?
Dobro je. Na pregledu je.
Dali su mi je samo na momenat.
Zar nije divno osetii kako ti lupka po grudima?
Ne mogu da dočekam da mi je vrate.
Da li je i tvoja na pregledu? -Da.
Mora da je sve u redu.
Moja je imala problem da se prilagodi na život van materice, tako je doktor rekao.
Neka počne dobro, ovo je život koji te čeka, izvan materice.
Tako je. -Verovatno nije ništa.
Siroto stvorenje je imalo teškoće da diše van utrobe.
Šta je sa tvojom? -Izgleda da ima nizak šećer.
Ali kažu da to nije ništa. -Naravno, naravno.
Ostaviću ti broj ako budeš htela da se javiš.
Mi smo u istoj situaciji, tako da možemo da ćaskamo.
Kada ti daju bebu? -Večeras, mislim, ili popodne.
I meni.
Videćemo...
Ovo je moj mobilni. -Dobro.
Ostaviću ti i fiksni, ok?
Da?
Zdravo. -Dobro jutro. -Mogu? -Zdravo.
Zdravo dušo.
Kako je bilo na audiciji? -Fantastično!
Upravo sam završila.
Trebalo je da igram jednu od mladih dama,
ali sam pitala reditelja da probamo ulogu Rozite.
Spremila sam se kod kuće bez da mi je iko rekao.
Ali Dona Rozita je glavna uloga. -Da.
Pustio me da probam i svidelo mu se!
A onda mi je dao da iščitam jako tešku finalnu scenu.
Dao mi je par sugestija i ja sam se odmah
identifikovala sa tim uvelim i frustriranim likom.
Baš lepo, mama. -Dao mi je još scena da naučim i nastavićemo sutra.
Bila sam malo nesmotrena, ali to mu se svidelo, i
bio je zadivljen, videlo mu se na licu.
Zamisli da mi da da igram Dona Rozitu!
Čestitam. -Ali to još nije sigurno.
Već imaju glumicu za tu ulogu, ali ništa me ne sprečava da maštam.
Srećna sam zbog tebe. -Hvala ti, dušo.
Dobro ste?
Da, da.
Kroketi, Klarisa ih je napravila.
Kako su devojčice? -Dobro su, na pregledima su.
Idem ja, vidimo se večeras. -Vidimo se kasnije, Debora.
Ne shvatam tu priču.
Živi u tvojoj kući kao kraljica i ništa ne pomaže. -Mora da uči preko dana.
To je jedini način da imaš dadilju noću.
Debora to koristi.
A onda jede kao bik. -Pusti to!
Ako vidiš da je previše na mobilnom, reci mi. -Ne odustaješ.
Hoćeš da mi pojedeš prst?
Kako divno stvorenje! -Mama, polako, spava. -Da, da, malecka.
Vidimo se večeras. Ako nešto treba, zovi me.
Ne mogu da verujem da je dobila ulogu.
Meni je to preterano dramatično. -Jako je srećna.
Svaki dan koji je prolazio bio je kao da neko cepa veš sa mog tela.
Danas se udaje prijateljica,
a onda još jedna, i još jedna,
i sutra ima sina... i on odrasta,
i dolazi da ti pokaže ocene u knjižici,
i oni prave nove kuće i nove pesme,
a ja, uvek isto,
sa istim ritmom.
Uvek isto.
Ali jednog dana odlazim u šetnju i shvatam da više nikoga ne poznajem.
Momci i devojke ostavili su me za sobom jer sam se umorila.
I jedan kaže: "Pogledaj staru usedelicu."
A drugi, zgodan i kovrdžav, komentariše:
"Ko će sad nju uzeti?"
Osećam
i ne mogu da vrištim,
već samo nastavim
sa ustima punim otrova
i užasnom željom da pobegnem,
da izujem cipele,
da se odmorim
i da se više ne pomerim,
nikada više,
iz mog zapećka.
Spremna si za premijeru, Tereza. -Hvala puno.
Gotovi smo za danas.
Kad smo kod premijere, datum je isti ali neće biti u Madridu.
Zašto?
Producent kaže da Madrid neće biti slobodan,
pa ćemo početi turneju po unutrašnjosti.
Tokom nedelje čete imati više informacija.
Da odložimo premijeru? -Ne, debitovaćemo u drugom gradu.
U Bilbau ili Valensiji, videćemo.
Nije loše stići u Madrid već uigran. -Trebalo je pre da nam kažete.
Isplanirala sam Madrid idućeg meseca.
Upravo sam saznao, i imate mesec dana da se organizujete. -Ne mogu da napustim Madrid.
Popričaćemo o tome, Tereza. Sutra ćete imati plan turneje.
Ako ima problema, vreme je da ih rešimo.
Vidimo se sutra. -Vidimo se.
Ne mogu da idem jer imam kćerku tinejdžerku kod kuće sa njenom tek rođenom kćerkom.
Ne mogu da ih ostavim. -Nađi rešenje, Tereza, takav je teatar.
Ali rekli ste da ćemo debitovati u Madridu. -Da, ali ne možemo, žao mi je.
Videću šta mogu da uradim, ali ne znam.
Ana, Madridsko pozorište gde smo mislili da ćemo debitovati je zauzeto.
Upravo mi je rečeno da ćemo raditi turneju po unutrašnjosti par meseci.
Par meseci? -Da.
Srce mi je slomljeno, Ana, ne želim da te ostavim,
ali čekala sam ovu priliku ceo svoj život.
To može biti prekretnica u mojoj karijeri.
Ali ako želiš da ostanem, ostaću.
Znaš da ti to neću tražiti.
Ako bismo pozvali tvog oca da mu kažemo da se vraćaš kod njega? Bio bi jako srećan.
Sa mnom i sa bebom? Ne budi smešna, molim te, mama.
Ako napustim družinu, nikad više neću raditi.
Uostalom, neću uvek biti odsutna, od ponedeljka do srede smo slobodni,
osim kad nastupamo u Barseloni.
Idi onda na turneju, ali treba mi pomoć.
A Klarisa će morati da se odmara svaki čas, tako da mi treba dadilja.
Njena rođaka je slobodna. Sviđa mi se i ima iskustva.
Neću bilo koga, pričaj s njom. -Da, naravno.
I pitaj tatu za moj novac za izdržavanje.
Podseti ga da sam još maloletna. -Ne brini za novac, to nije problem.
Ana bi trebala da se vrati svojim prijateljima u Granadu,
ovde u Madridu ne zna nikoga.
Ne mislim da želi da se vrati. -Pozovi je i lepo je pitaj.
Reci joj da će joj biti bolje tamo nego bilo gde. Pokaži malo interesovanja.
Posle onoga kroz šta ste prošli... -Povratak bi bio vraćanje u prošlost.
Ne mogu da propustim priliku, Aleks. Užasno je da se svađamo oko ovoga!
Pitaj je da li želi da dođe.
Prvo bih volela da vidim malo interesovanja sa tvoje strane.
Podsećam te da je po zakonu ona tvoja odgovornost, Aleks.
Oduzeo si mi je, i seti se kako si mi je vratio.
To nema veze sa ovim sada. -Pa, to je što je.
Pozovi me i reci šta si odlučio.
Halo? -Zdravo, Janis. Kako si?
Jako zauzeta, ne možeš da zamisliš.
U Madridu sam. Mogu li da dođem da te vidim i upoznam Sesiliju?
Nisam baš reprezentativna, i zauzeta sam.
Ali možemo za sat vremena, ok?
Ok, hvala ti.
Vidimo se.
Janis, možemo li da popričamo?
Posle Hispano filološkog smera
htela bih da idem na klasičnu književnost.
Mogu li i dalje da ostanem ovde?
Ne znam... Ako želiš da ostaneš, moraćeš da radiš sve što ti kažem.
Jako si rasejana.
I da ne nosiš slušalice noću.
"Ne, ne", ali uvek radiš kako ti hoćeš!
Idem. Ostavi nas same, nemoj da se motaš po kući.
Zdravo. -Zdravo.
Srećna godišnjica. -Nije mi rođendan.
Danas je tačno godinu dana otkako smo bili prvi put zajedno. -Stvarno? -Da.
Nešto nije u redu?
Trudna sam.
I... šta misliš da uradiš?
Da ga zadržim.
Puno sam o tome razmišljala...
Nisam mislila da će se to dogoditi,
ali oduvek sam želela dete a uskoro punim 40.
Vreme skoro ističe. -Već.
Izvini, malo sam uzdrman.
Već. -Sviđa mi se pomisao da imam dete sa tobom, Janis, veruj mi.
Ali ne znam da li to sebi mogu da omogućim.
Nije pitanje možemo li sebi to da omogućimo.
Poenta je da je već tu. -Nije još, postoji alternativa.
Ne, Arturo, želim da ga zadržim.
Moja žena ima rak, na hemoterapiji je. -Znam, i žao mi je.
Nije trenutak da joj kažem da ću imati dete sa nekom drugom.
Arturo, rekla sam ti jer mislim da treba da znaš ali te oslobađam odgovornosti.
Nastavićeš porodičnu tradiciju.
Biću samohrana majka, kao moja majka i moja baka.
Janis, molim te...
barem razmisli da to ne bude sada.
Možemo planirati u budućnosti. -Budućnost je sada.
Arturo, naša veza je bila vrlo jasna od samog početka,
bez obaveza ni sa tvoje ni sa moje strane.
Ne žalim ni zbog čega, bila sam vrlo srećna s tobom! Vrlo!
I ja, zato ne želim sve da izgubim.
Ne mislim da smo dovoljno jaki da rešimo ovaj problem. -I šta predlažeš?
Da se raziđemo, bez svađe.
Ja ću brinuti o bebi, ali da bih to mogla ne treba da se viđamo.
Ne govori to, Janis.
Ako se budemo viđali, nastavićemo da se krešemo,
i za par meseci ćemo imati isti ovakav razgovor.
Bolje da sad presečemo.
Zdravo. -Zdravo.
Baš dugo!
Odavno sam izgubila pojam o vremenu.
Ovo je za tebe. -Hvala.
Baš slatko. -Čekao sam da me pozoveš, ali nisi, i eto tu sam.
Mogu li da je vidim? -Da, spava.
Neću je probuditi. -Dođi. -Hvala.
Pogledaj.
Mogu li da je pipnem? -Naravno.
Biće smeđa na tebe. -Da, brineta.
Šta misliš na koga liči?
Mislim da liči na mog oca.
Mislio sam da ga nisi upoznala. -Nisam, imala sam par meseci.
Moja baka je rekla da je bio zgodni Venecuelanac sa kestenjastim očima.
Ima njegove oči. -Da...
I biće jako lepa.
Dobro...
Dobro. A kako si ti?
Dobro. Mnogo posla, kao i uvek.
A ti, snalaziš se? Treba li ti šta? -Ne.
Imam jednu i Irkinju koja mi pomaže oko bebe,
i biću kod kuće par meseci jer ne mogu sad da je ostavljam.
Jasno.
Jesi li za piće? -Ne. Ne, Moram rano da ustanem.
Samo sam hteo da se javim.
Idem.
Pa... -Divna je.
Uradila si dobar posao. -Hvala.
Radim ujutru. Popodne sam u hotelu, kao i uvek.
Javi se ako želiš. -OK. Vidimo se.
Zdravo.
Zdravo. -Zdravo, Arturo. -Uđi, uđi.
Samo sekund, treba da pošaljem mejl. -U redu je.
Sedi gde hoćeš.
Gotovo.
Hoćeš piće? -Ne.
Slušam te.
Još otkako se beba rodila, toliko sam želela
da dođeš i da nas vidiš, iako smo se razišli.
Izvini, to je bila tvoja odluka. -Da, ja sam bila ta koja je tako htela.
Ali sam mislila da ćeš biti radoznao da vidiš kćerku. -Bio sam.
Svih ovih meseci borio sam se da te ne pozovem, ali više nisam mogao.
Došao sam kod tebe sa divljačkom željom da vidim tebe i nju.
I šta se dogodilo juče? Nemoj mi reći da se ništa nije desilo.
Mislim da dete nije moje.
Šta?!
Nisam je prepoznao.
Kako je nisi prepoznao... -Tako sam osećao.
Arturo, to što pričaš nije baš naučno. -Mislim da ona nije moja kćer, Janis.
Da li kažeš da ona pripada nekom drugom? -Ne znam, ti mi kaži.
Arturo, dok smo bili zajedno nisam bila ni sa kim sem sa tobom.
Da li stvarno misliš da liči na tvog oca? -Znaš da ga nikad nisam upoznala.
Znam samo ono što mi je baka rekla, a ni ona ga nije upoznala.
Da li imaš bar neku fotografiju? -Ne, nemam ništa!
Arturo, da sam htela da te lažem, zašto bih ti tražila da nas ostaviš?
Da sam htela da te lažem, ostala bih sa tobom.
Seti se kad smo raskinuli, nisam tražila ništa od tebe! Zašto bih te sad lagala?
Ni to ne znam.
Da otklonimo svaku sumnju... uradićemo test očinstva.
Ne. -Janis, molim te.
Bolje da krenem.
Ne zovi me više. Ako bude nekih vesti o grobnici, neka me neko drugi pozove.
Žao mi je što imamo išta zajedničko.
Odrasli smo ljudi, nema potrebe komplikovati.
Ostavi ponos po strani. Ako postoji sumnja jedina mogućnost je uraditi test.
Ja nemam sumnju. -Ali ja imam! -Vrlo dobro.
Janis!
Kredit ukoro ističe
A nožice? Poješću ovo stopalo!
Halo? -Janis, ovde Ana.
-Koja Ana? -Porodile smo se zajedno.
Ah, Ana!
Izvini, draga. Upravo sam se svađala sa ocem moje kćerke pa sam besna.
Mislila sam da te nije briga za njega. -Da, da, nije me briga, i te kako!
Neće se više desiti.
Kako si ti? I tvoja Anita? -Pored mene je, presvlačim je.
Stvarno je divna.
Šta je bilo? Šta kažeš? -Čujem je.
Malo sam umorna, iskreno.
Treba mi san, ali sam dobro.
Zar ti majka ne pomaže? -Eh, moja majka...
Moja majka dolazi i odlazi.
Sad je van grada, otišla je da igra neudatu Dona Rozitu.
Šta je bilo?
Razumem, ali da li imaš dadilju? -Da, da, i Klarisa mi takođe pomaže.
Znaš, Janis, bila si u pravu.
Anita je dar, ona je jedina važna stvar u mom životu.
Normalno.
Kako je tvoja? -Za mene je neprocenjiva.
Doći ću da te vidim, pa ćeš je videti i da se njih dve upoznaju.
Baš bih volela.
Vidi, moram sad da prekinem. -Pozovi me kad god hoćeš.
Drago mi je da sam te čula, iako si besna zbog te svađe. -U redu je.
Mali poljubac. Ljubim te, zdravo.
Hajde, ljubavi, spavaj.
Janis, idem u bolnicu.
Veš mašina je uključena. Kad završi, raširi veš da mogu sutra da ispeglam.
Ok, ok. Kako je on?
Pa... ne deluje dobro.
Da, ljubavi, da...
Treba da spavaš...
TESTIRANJE OČINSTVA I MATERINSTVA
OSOBE OD KOJIH SE UZIMAJU BIOLOŠKI UZORCI
MAJKA
KĆERKA
SLANJE
Kako ide veb stranica? -Rekla bih jako dobro.
Koliko je pregleda danas? -Preko 3000.
Odlično.
Izvini me za momenat.
Zdravo, Janis. -U gužvi si? Imaš li trenutak?
Ne, ali kaži.
Hoću da počnem da radim.
Ne mogu više da podnesem Irkinju. Hoću da uzmem pravu dadilju
Ako ti treba novac, pomoći ću ti.
Hvala, Elena, ali moram da radim.
Da li ima nešto za mene odmah, kao dodatno?
Odmah ne.
Već sam dodelila gomilu. Šta mi je ostalo...?
Nešto sa aksesoarima.
Par cipela, nakit, kaiševi, ne baš puno.
Uživam da fotografišem cipele i kaiševe.
Ma daj, suviše si dobra za neke stvari.
Ali treba da radim.
Samo da je u Madridu, računaj na mene za fotografisanje bilo čega.
Ne omalovažavam ništa. -Dobro.
Kad budem svratila razgovaraćemo o tome, i taman da vidim malu.
A razmišljam da bi mogla da dođeš i da budeš u brvnari neko vreme.
Znaš da tamo ništa ne nedostaje, ima vrt...
Mogle bi da se družimo. -Hvala ti, ljubazna si, ali je previše komplikovano.
A i predaleko je. Ovde u gradu je mnogo udobnije.
U redu. Vidimo se onda.
Ljubavi... -Da li vam treba nešto?
Ne, hvala.
Ne mogu da je podnesem, kunem ti se.
Vidi kako se zabavlja.
Izlazimo iz vode. Hajde, da se ne prehladiš.
Ah, kakvo stvorenje...
Kakvo stvorenje...
Svakim danom mi deluje sve više "etnički".
Liči na tvog oca. Isti on!
Ne znam kako je izgledao moj otac. -Kolumbijac, je li? -Venecuelanac.
Diler droge, kako je moja baka govorila, ko to zna...
Mislila sam da si sigurna. -Ali nisam.
Mogla bi da liči na nekog drugog sem na antropologa?
Jer mi deluje da nema baš nikakvih sličnosti sa njim. -Ne!
Bila sam samo sa Arturom. -Onda liči na tvog oca, gotova stvar.
Sesilija, je l' tako da ličiš na svog dedu iz Venecuele?
Idem. Vidimo se sutra u kancelariji.
I ne brini, nešto će se pojaviti. -Hvala ti.
Razmisli o brvnari. -Rekla sam ti da neću.
Kako si ti tvrdoglava.
Vidimo se sutra.
Ljubavi...
Mali anđele.
Poziraj mami.
Evo, evo... Sad si ljuta.
Joj, kakva nevaljalica!
Stigla je pošta.
Hvala. -Vidi je, lepša je od praseta.
Daj! -Uvek su mi to govorili, a vidi kakva sam lepotica!
Lab Genetiks.
PROTOkOL ZA BIOLOŠKI UZORAK
Navucite rukavice. Nemojte pušiti.
Uverite se da nema organskih ostataka u ustima.
Onda ćemo sačekati do sutra.
Srculence...
Šta?
Da vidimo, bebo.
Tako.
Tako, ljubavi.
To je to, ljubavi.
Tako ćemo obe biti mirnije.
PRAVE HEROINE BILE SU UDOVICE KOJE SU TRPELE REPRESALIJE FRANKISTA
REZULTATI BIOLOŠKOG TESTA MATERINSTVA
REZULTATI TESTA MARIJE JANIS MARTINEZ MORENO I SESILIJE MARTINEZ MORENO UKAZUJU
...NIJE BIOLOŠKA MAJKA...
...SA VEROVATNOĆOM OD 100%.
Advokatska kancelarija Mendez.
Halo, mogu li da razgovaram sa advokatom Maurisiom Mendezom, molim vas?
On je na suđenju trenutno, hoćete li da ostavite poruku?
Ne, zvaću kasnije, hvala.
Halo? -Halo. Mogu li da razgovaram sa Anom? Ja sam Janis.
Ana ne može sad, gđo Janis. Kupa bebu. Javiće vam se kasnije.
Nema veze, samo sam htela da čujem kako je beba.
Devojčica nas malo muči noću,
ali je čudesna, i Ana je jako dobra majka.
Naravno.
Dobro, hvala vam puno. Doviđenja.
...NIJE BIOLOŠKA MAJKA...
Halo? -Zdravo, Janis. Zvala si me?
Ja, ne... Verovatno je pozvao dok je bio u torbi.
A, ok, da, dešava se. Sve u redu?
Prilično problema.
Hoću da otkažem dadilju i...
Kućni problemi, ništa ozbiljno.
Osećam da si uznemirena.
Uhvatio si me u gužvi. Ne mogu sada da pričam, izvini.
Zdravo, Arturo. Hvala što si zvao.
Zdravo.
Danas ja spavam sa bebom.
Da ti pomognem? -Ne, hvala, ja ću.
Dođi kod mame.
Dođi, ljubavi...
Sviđa mi se boja. -Zadovoljstvo mi je. -Hvala puno.
Zdravo. -Zdravo. -Želim da promenim broj.
Koji telefon imate? -Ovaj.
Ali hoću da zadržim to što je u njemu. -Nije problem.
Sigurno? -Da.
Opet sa slušalicama?
Rekla sam ti hiljadu puta da je staviš na bok!
Ako povraća može da se uguši!
Dođi ljubavi.
Dođi...
Zar ne razumeš šta govorim?
Da li razumeš šta govorim?
Ovde si ceo život i ništa nisi naučila. Ne želim da ostaneš.
Ali već sam se upisala. -Ne zanima me, nađi drugi dom.
Neću ostaviti svoju kćerku sa tobom još jednu noć!
Dosta je bilo.
Budi dobra devojčica.
Budi dobra devojčica
Zdravo, kako ste? Uđite.
Evo me, sa Sesilijom. -Zdravo, Sesilija.
Ostavite torbu ovde.
Da vidim malu. Ljubavi...
Malo je ljuta jer se upravo probudila.
Sve je u redu, dođi... Kako si lepa!
Malo sam uznemirana, prvi put je ostavljam.
Ne brinite se, biće mi na oku sve vreme.
Ovo će joj biti drugi dom.
Ovde... tako.
Da...
Ostavljate je tek tako, na podu? -Da.
Ne treba ih prisiljavati, ona će odlučiti šta joj odgovara.
Donela sam ono što ste rekli.
Maramice, bodi za presvlačenje, bebi flašice...
Dobro. -Krema... to je to.
Odlično.
Šta god treba, imate moj broj. -Dobro
Ljubavi!
Ljubavi moja.
Doći ću po tebe kasnije, mišu mali. Volim te.
Hvala. -Ne brinite.
Vidimo se kasnije.
Izvinite.
Imam malu devojčicu.
Dobro.
Zdravo. Šta biste želeli? -Zdravo.
Kafe-latte i mafin sa borovnicama.
Ana?! Ti si, Ana?
Da, Janis, Ja sam. -Šta radiš ovde?
Pa, radim ovde.
Baš si se promenila, nisam te prepoznala! Sjajno izgledaš! -Hvala.
Doneću ti kafu, ok?
Želiš li da sedneš na minut? -Naravno.
Od kad si ovde? Nisam te viđala.
Skoro nedelju dana.
U komšiluku smo. Kakva slučajnost!
Ja sam u stvari sela u ovaj kafe jer sam htela da te posetim kod kuće.
Ali me je bilo sramota da te pozovem pa sam sela na piće.
I onda mi je gazda ponudio posao. Mislim, ja sam njega pitala, u stvari.
Stanujem u sobi u njegovoj kući.
A tvoja majka? -Sada je u Barseloni, sa pozorištem.
Ona ne staje. Najzad doživljava uspeh.
Ostavila te samu? -Da, ali je i dalje zovem svaki čas.
Ali još joj nisam rekla da sam otišla, i zabranila sam Klarisi da joj kaže.
Kada se vrati naići će na iznenađenje. -Pobegla si, u stvari.
Odrasla sam sad, Janis, i samo sam joj na teretu.
A tvoj otac? -On ništa nije primetio.
Baš lepa porodična slika! -Navikla sam.
Nemam para, ali po prvi put osećam da kontrolišem svoj život.
Biću dobro. -Sigurno.
Moram da idem, Ana, taj taksi je za mene.
Čekaj. -Ne brini, ja ću.
Da? -Da. -Hvala ti puno.
U koliko sati završavaš?
Danas završavam u 21:00.
Vidimo se kod mene? Imaš moju adresu.
U redu.
Drago mi je da sam te videla. -I meni.
Zdravo. -Hvala na kafi i... -Nema na čemu.
Dobro jutro.
Gde idemo?
-Kvintilijan 17, molim vas. -Odmah.
Zdravo. -Zdravo!
Hvala na pozivu.
Baš lep stan! -Hvala.
Jutros, u gužvi, nisam te pitala za tvoju kćerku.
Kako se snalaziš sa njom sada kad radiš?
Da li je ostavljaš u jaslicama? Prošlo je dosta vremena, zar ne?
Šta je bilo, Ana? Jesi li OK?
Anita je mrtva.
Ne govori mi to.
Ali devojčica nije delovala bolesno. Šta joj se desilo?
Umrla je u kolevci.
Ali kako?
Smrt u krevetu, to se tako zove.
Umrla je u snu.
Kakve simptome je imala?
Nikakve.
Beba je bila savršena.
Njen mozak je zaboravio da diše.
Moždana nezrelost, rekao je doktor.
Nezrelost?
U prvoj godini života, mozak joj se nije potpuno razvio,
i moguće je da nije dao naredbu za disanje.
Zar ne možeš ništa da uradiš da to izbegneš?
Ne, to je veoma redak slučaj.
Dešava se jednom u milion.
Devojčica je bila dobro, videla si.
Izvini.
Lepa je.
Da li želiš da je vidiš?
Molim te.
Da li si dobro spavala, ljubavi? Vidi, Ana je došla da nas poseti.
Mogu li da je uzmem? -Naravno.
Hoćeš kod mene?
Ti si lepotica.
Koliko si sjajna!
Ali kako si lepa!
Odmah se vraćam. -Kako divno stvorenje!
Da? -Zdravo, ja sam vlasnik kafea, došao sam po Anu.
A, ok, pozvaću je.
Ana!
Vlasnik, hoće da siđeš.
A, da, tako je, moram da idem. -Silazi odmah. Da.
Ona je divno dete, Janis. -Hvala.
Možeš li da mi pošalješ sliku tvoje Anite?
Naravno, ali promenila si broj. Zvala sam te hiljadu puta i...
Da, zapisaću ti.
Idem po ranac.
Evo. -Odmah ću ti poslati.
Baš mi je žao, Ana, zaista.
Hvala ti.
Dobro...
Zdravo, lepotice. -Zdravo.
Zdravo, Ana.
Dođi ljubavi moja.
Vidimo se kod mene u 9, onda.
U redu, Ana, vidimo se večeras.
Zdravo.
Sve u redu? -Da.
Izgledaš zabrinuto. -Prilično kasnimo.
Idem da vidim da li je Dana spremna.
Večeras sam zauzeta, ali ako želiš otkazaću pa možemo na večeru.
Ne, ne mogu večeras. Idem da je požurim.
Vau! -Kakva sam? -Biće lako napraviti dobre slike!
Malo sam nervozna. -Ne, lako je, videćeš.
To je moja prva naslovnica za ženski magazin.
Bilo je vreme, devojko!
Da počnemo dok ležiš na podu? -U redu.
Ako ti je nešto neprijatno, reci mi. -U redu je.
Ovako? -Da, počećemo s tim.
Sviđa mi se kako ti stoji majica.
Slobodno se pomeraj kako želiš.
Budi slobodna.
Jako dobro.
Ostani tako.
Perfektno. Vrlo dobro.
Vrlo dobro.
Ja sam, Ana!
Zdravo. -Zdravo. -Kako si?
Pravim tortilju od krompira. Pomoći ćeš mi? -Naravno.
Beba? -Upravo je zaspala.
Videćeš je kasnije. -Dobro. -Jesi li ikada ljuštila krompir?
Ne, ljuštila sam pomorandže, jabuke...
Nije isto. Uzmi ovaj i gledaj šta ja radim.
Vidiš?
Tako.
Lako je. -Baš lako.
Sada se operu. Hajde, operi ih.
Protresi ih dobro. Izbaci zemlju.
Najvažnija stvar je kako se seku.
Uzmi taj ružičasti nož.
Bitna je debljina.
Debljina? -Vidi.
Tanko. Pazi da se ne posečeš.
Koliko te plaćaju u kafeu?
500 evra, plus bakšiš.
Razmišljala sam, pre ili kasnije Dolores će otići jer joj je muž jako bolestan.
Ako hoću da nastavim da radim, moraću da nađem nekog drugog. -Naravno.
Mogla bih da ti dam 800 evra,
bez bakšiša, ali uz smeštaj i hranu.
Predlažeš da radim ovde?
Da. -I šta bi trebala da radim?
Da brineš o kući i Sesiliji. Da je vodiš i dovodiš iz jaslica.
Paziš na nju noću, jer sam ja stvarno umorna.
Naravno, pomagaću ti kad sam slobodna. -Naravno da hoću, Janis, dogovoreno!
Naravno.
Razmisli o tome, nije baš neka ponuda.
U stvari, meni odgovara više nego tebi. -Ne moram da razmislim o tome, zaista.
Ideja me oduševila.
Vidi kako je lepo!
Ne znam da li ću umeti da radim to što tražiš.
Naučiću te kako da brineš o kući i da kuvaš, ali
za sada je bitno da brineš o bebi.
Dobro.
Probaj, ako ti se ne sviđa, vrati se u kafe i kod svojih prijatelja, kao i pre..
Ali moraš da se obavežeš bar na nedelju dana.
Zadovoljstvo mi je, zaista.
Vidi kako je lepa devojčica.
Sviđaš joj se.
Tako je fina i dobra.
Dobro! -Jako dobro.
Vrlo dobro, šećeru.
Imaš li vesti o majci?
Rekla sam joj da sam otišla. Zapanjila se.
Mogu da zamislim.
Odlepila je.
Bila je baš ljuta na mene.
Nisam iznenađena, majka ti je.
Da, otišla je na turneju dok sam ja bila u totalnoj depresiji.
Bilo mi je grozno, Janis, ali sada želim da živim.
To je jedina stvar koju me majka naučila.
Živi život i budi slobodna...
kao što je ona uvek bila.
Rekla am i ocu da ću ostati u Madridu da radim.
I šta je on rekao?
Bio je baš besan, ali nije me briga za njega.
Možda promenim broj, da ne moram više da ga slušam.
Hoćeš da skloniš moju kameru? -Da.
Čekaj, pomoći ću ti.
Stavi svoje stvari u plakar. -U redu.
Imam i krevetac.
A i kolica za bebe.
Imam ponešto od svega, ako ti treba nešto, mogu da donesem iz mamine kuće.
Imam ključeve.
Hvala.
Da li imaš ljuljašku? -Ne.
Deca vole ljuljašku. Anita je puno koristila.
Verovatno još miriše na nju.
Nisam o tome razmišljala.
Janis...
Da li si dobro? -Da.
Nedostajala mi je. -Hoćeš da je odneseš kod sebe?
Ne.
Moram da se naviknem, i spavam.
Jako mi se spava. -Sigurno si dobro?
Preznojila si se.
Dođi, ostani sa nama malo.
Dođi.
Da li si doručkovala? -Ne.
Da li si prala zube? Žvakala žvaku? -Ne, zašto?
Uzeću ti uzorak pljuvačke, ok? Otvori usta.
Još. To je za neke analize.
Sada to rade? -Da, uradićemo kompletnu analizu.
I devojčici.
I ti, dušo.
Evo me!
Baš si dobra.
Danas ćeš ići sa Dolores.
Tako da će ti pokazati radnje gde ona ide i šta obično kupujemo.
Dobro, zapisivaću.
Budi tu, odmah se vraćam.
Vraćam se odmah.
-Janis, krećemo. -U redu.
Ostaviću bebu u jaslicama a onda idemo u kupovinu, ok?
U redu. Poljubac, ljubavi.
Kaži zdravo! -Dobro je.
Zabavi se. -Zdravo, mama.
Zdravo! -Vidimo se.
REZULTATI BIOLOŠKOG TESTA MATERINSTVA
ANA MANSO FERERA JE BIOLOŠKA MAJKA SESILIJE MARTINEZ MORENO
SA VEROVATNOĆOM OD 99,9999999%
Tereza?! -Zdravo, Janis.
Da li smetam? -Pa, radila sam.
Izvini, je li Ana tu? -Ne.
Dole u kafeu kažu da je ovde.
Da, vratiće se brzo. Uđi, Tereza.
Danas imam slobodan dan, došla sam brzim vozom,
ali sutra sam na pozornici u Barseloni.
Hoćeš da popiješ nešto dok čekaš? Kafu?
Konjak?
Mislim da Dolores ima nešto.
Ponekad poije jer joj je muž jako bolestan. -O, čoveče. -Da.
Pušiš?
Može. Ali idemo na terasu.
Da, naravno.
Idem po jaknu, hladno je.
Ne znam šta ti je Ana ispričala o meni.
Malo.
Udala sam se da bih pobegla od roditelja, i godinu dana kasnije Ana je rođena.
Ali moje zanimanje nije bilo ni da budem majka niti supruga.
Želela sam pozorište! Već sam se bavila time na fakultetu.
Onda sam se razvela od Aninog oca po crkvenim pravilima.
Nemaš predstavu kako to izgleda... Užasno poniženje.
U suštini moraš da priznaš da si kurva da bi se brak razveo.
Prihvatila sam sva poniženja samo da bih bila slobodna i da se posvetim glumi.
Srećom, nisam imala novčanih problema.
Otac je dobio starateljstvo nad Anom,
a ubrzo se ponovo oženio i formirao novu porodicu u Granadi.
On i dalje živi tamo.
Ali mogla si da viđaš Anu?
Njen otac mi se svetio preko nje.
Jedva mi je dozvoljavao da je viđam, radio je sve što je mogao da bih patila.
Imala sam male uloge u pozorištu i na televiziji
i patila jer je ne viđam dovoljno.
Nije bilo vredno odustajanja.
Kasno sam počela da glumim. 30 godina je kasno za početak.
A kad izgledaš kao snob nije od pomoći u ovoj profesiji.
To nije snobovski posao, svi glumci su levičari.
A na kojoj si ti strani? -Ja sam apolitična.
Svi vole moj posao.
Kako si uspela da vratiš Anu? -Njen otac mi je vratio kad je zatrudnela.
Mogla si to da iskoristiš da vratiš svoju kćerku.
Da...
ali ja sam očajna u tome.
A bilo je i malo kasno.
Ana se vratila istraumirana.
Bile smo stranci.
Radila sam šta sam mogla,
ali par meseci kasnije došao je Lorkin komad.
I to odmah posle negativnog lika,
majke, zavisnice od droge iz "Dugog putovanja kući".
Nisam mogla da odbijem, Janis.
Imam 47 i to je bila moja prilika da dokažem da nisam nametljivica,
nego da sam glumica i da sam talentovana.
Bila sam najgora majka na svetu, znam.
Ja nisam kao ti, Janis, ja nemam majčinski instinkt.
Zvuči grozno.
I žao mi je zbog Ane.
Bila je jako nesreća sa nama oboma, i sa njenim ocem i sa mnom.
Niko ne zaslužuje to što je ona prošla.
Kada je beba umrla,
bila sam na pozornici u Madridu.
Ali posle mesec dana morala sam da idem, srce mi se cepalo od patnje.
Da budem iskrena, otišla sam jer je delovalo da Anu nije briga.
Da li misliš da je devojčica umrla zbog situacije u kojoj ste bili?
Ne!
Zar ti Ana nije rekla? Smrt u snu, rekao je doktor.
Sat ranije devojčica je bila dobro.
Mi nismo baš porodica za uzor,
ali devojčici nikad ništa nije nedostajalo.
Ana je nikad nije ostavljala, ni danju ni noću.
Ana me baš zadivila.
Otkako se porodila odjednom je postala odrasla žena...
odgovorna.
Devojčici nikad ništa nije nedostajalo.
Možda sam zato i dozvolila sebi slobodu...
'bar dan! Vratile smo se!
Mama, šta ti radiš ovde? -Došla sam da te vidim.
Hoćete u tvoju sobu, da budete nasamo?
Ne, ne, idemo napolje.
Da.
Hvala, Janis. Hvala na svemu.
Nema na čemu.
Zar ti tako nije hladno?
Ne, sviđa mi se ova jakna.
Ako si htela da promeniš frizuru nije bilo potrebe da bežiš od kuće.
Živiš ovde? -Da, kod Janis u stanu.
I šta radiš? -Brinem o kući i o bebi.
Služavka si? Ne mogu da verujem!
Jesmo li te za to školovali?
Mama, treba da radim. -Otac bi ti našao pristojan posao u Granadi.
Ne pominji mi ni oca ni Granadu.
Hej, Ana, kako si? -Zdravo.
Šta ćete da naručite? -Za mene čaj, molim.
Sladoled od jagode. -Dobro.
Hvala.
Kad je Anita umrla, čula sam kako se svađaš sa tatom preko telefona.
Niko nije hteo da bude odgovoran za mene.
Bilo mi je suviše loše da bih donela odluku, ali čim sam povratila snagu
otišla sam i nemam nameru da se vraćam.
A pogotovo u njegovu kuću!
Sada sam odrasla, mama, ti vodi svoj život ja ću svoj.
Sad stavimo ribu na krompir.
Ako vidimo da je previše suvo dodamo malo vina.
Dobro.
Moja majka.
Izvinjava se.
Odgovori joj.
Ne znam, ne želim više da budem loša prema njoj.
Dobro, onda joj to napiši.
"Mama, ne želim više da budem loša prema tebi."
Videćeš... svideće joj se.
Ko je taj hipi?
Moja majka.
A beba si ti? -Da.
Imala sam par nedelja tu, bili smo na Ibici.
Znaš da me nazvala po Dženis Džoplin?
A ko je Dženis Džoplin?
Ova što peva.
I kao Dženis Džoplin, moja majka je isto umrla sa 27 od predoziranja.
Bilo je leto i život nije bio lak.
Imala sam 5 godina, ali sam već živela u selu sa bakom.
Ovo ti je baka? -Ne, to mi je prabaka.
Ovo je moja baka Sesilija. Ona me je odgajila i obrazovala.
Jedan dan moraš doći u selo da vidiš našu kuću.
Kad god hoćeš.
Za tvoju baku Sesiliju.
Za tvoju majku.
Za tvoju kćerku.
I za tebe.
Ovde je.
TVOJA MAJKA ANA I TVOJA BAKA TEREZA ĆE TE UVEK NOSITI U SRCU
Da li si rela ocu da mu je kćerka umrla?
Ne znam ko je.
Zar te ne interesuje da saznaš?
Bila su trojica... školski drugovi.
Bili smo pijani i drogirani kod jednog od njih, tog koji mi se sviđao.
Njegovi roditelji nisu bili tu za vikend.
Bila sam stvarno urađena.
Otišla sam u krevet sa tim koji mi se sviđao a ovi su nas snimili telefonima,
i pretili su da će to postaviti na internet ako to i sa njima ne uradim.
Tako da sam to i uradila.
Ali to je silovanje!
Dva dana kasnije rekli su mi isto.
Da će ako se ne kresnemo objaviti video.
Otišla sam kod oca i sve mu ispričala. -I on ih je prijavio?
Ne, on je želeo da izbegne skandal, i delimično da me zaštiti.
Tebe?
Da, da ne bih imala pritesak medija i sve to.
Mesec dana kasnije saznala sam da sam trudna i on me poslao kod majke.
Trebalo je da ih prijaviš. Ti tipovi to mogu da urade opet ako ih niko ne spreči.
Nisam imala snage.
Bila sam prestravljena suđenjem, policijom i novinarima.
Nisam htela da proživljavam hiljadu puta ono što se dogodilo.
Vidi.
To su oni?
Da.
U krevet, u krevet.
Daj poljubac.
Hajde, anđele, u krevet.
Elena? -Ne verujem da bi ona zvala.
Idem da vidim. -Ok, ja ću to. -Na spavanje!
Hajde, prestani sad da se igraš.
Da, ko je? -Ja sam, Arturo, Janis.
Zdravo. -Probao sam da te dobijem puno puta ali ti broj ne radi.
Da, promenila sam ga.
Imam sjajne vesti za tebe, ali želeo bih da te gledam u lice.
Čekaj me u taverni. Odmah ću doći.
U redu.
Ko je bio?
Stari prijatelj, hoće da me vidi.
Od kad sam promenila broj nije mogao da me dobije, pa je došao ovamo.
Zašto ga nisi pozvala gore?
Hoću malo na vazduh.
A večera?
Dolaziš na večeru? -Ne verujem.
Šta želite da popijete, gospođice?
Belo vino. Hvala.
Da proslavimo to što ćeš mi reći, rekao si da su dobre vesti. -Da.
Fondacija je odlučila da istraži grobnicu u julu.
Otvorićete masovnu grobnicu? Za tri meseca?
To će ti biti zvanično saopšteno ako mi daš broj da te pozovu.
Daću ti odmah.
Imaš olovku? -Da, da.
U julu?!
Ja ću voditi iskopavanja a fondacija će obezbediti alat.
Ne znam kako da ti se zahvalim, Arturo. -Nema razloga da mi se zahvaljuješ, Janis.
Iz tog razloga dao sam sebi slobodu da dođem ovda.
Ovo je moj novi broj.
Nisi htela da ti uđem u trag? -Ne ti, Gospode Bože!
To je duga priča. Ispričaću ti jednom.
Izgledaš dobro, sve u redu?
Da, dosta radim, ali sve je u redu.
A beba? -Beba je čudesna.
Šta je s tobom, porodica? -Dobro je.
Žena mi je potpuno izlečena, kažu doktori. -Baš sam srećna.
I razvodimo se.
Rekao sam joj za nas. -Sada? Zašto?
Nije mi se sviđalo da to krijem od nje.
Nije mi bilo prijatno da je lažem.
Ne budi se.
Mirišeš na alkohol.
Popila sam malo vina.
Spavaj, hajde.
Nisam budna.
Sanjam.
Ukusno.
Kako je dobro to vino.
Nastavi da spavaš, kasno je.
Umorna sam.
Jesi li sve vreme bila sa prijateljem?
Da.
Da li ste spavali?
Ne, zašto to pitaš?
Prilično si se zadržala.
Ćaskali smo i pili.
Zaboravila sam kako to izgleda.
Tvoj prijatelj od sinoć?
Zove se Arturo i on je otac moje kćerke.
Rekla si mi da se više nikad nećete videti.
Imali smo puno toga da ispričamo jedno drugome.
Ljubomorna si?
Ne znam. O čemu ste toliko imali da pričate?
Ispričaću ti neki drugi put, ok?
Imam još jednu naslovnu sa Elenom i već kasnim.
A Elena? -Šta?
Mislim da joj se sviđaš.
Znamo se još od detinjstva, ali je tačno, mislim da sam joj se uvek sviđala.
Kako god, ona me poštuje, ako te to brine.
Moram da idem.
Vidi kad hoćeš da izađeš, reci mi, ne želim da budeš zarobljena ovde.
U redu? -Ali ja želim da izađem sa tobom.
Da me vodiš na nova mesta i da se napijemo zajedno.
Onda ćemo se napiti kod kuće, ko će ostati sa bebom?
Hajde, sad moram da idem.
Janis, vratićeš me pijanim žurkama!
Nećeš ništa da mi pričaš o svom prijatelju od pre neko veče?
Arturo? -Da.
Arturo je forenzički antropolog i deo je naučne foundacije.
Otkopavaće masovnu grobnicu u mom selu, gde mi je pradeda zakopan.
O tome sm pričali pre neko veče, i proslavljali.
Opsednuta si tom grobnicom, i on to koristi.
Kako?!
Moramo da gledamo u budućnost, drugačije samo otvaramo stare rane.
Ko ti je to rekao, tvoj otac? -Da.
I ti misliš isto?
Ne znam, nisam nikad razmišljala o tome.
Vreme je da otvoriš oči za zemlju u kojoj živiš!
Ne sviđa mi se kad tako pričaš sa mnom.
Izgleda da ti niko u porodici nije rekao istinu o našoj zemlji.
Ima preko 100.000 nestalih, zakopanih unaokolo, po jamama i na obodima grobalja.
Njihova unučad i praunučad bi volela da ekshumiraju njihove ostatke i
i da ih pristojno sahrane, kako su obećali svojim majkama i bakama.
I dok to ne uradimo, rat nije završen.
Mlada si, ali je vreme da znaš na čijoj su strani
bili tvoj otac i njegova porodica tokom rata.
Bilo bi dobro da znaš, da bi odlučila na čijoj ćeš strani biti.
Samo želim da budem tamo gde si ti.
To nema nikakve veze sad.
Ne zanima te ako želim da budem sa tobom?
Pusti.
Nećeš doći da jedeš?
Nisam gladna.
Već si se umorila od mene, je li?
Ne.
Šta onda nije u redu?
Da li si bila u krevetu sa Arturom i sramota te da mi kažeš?
Ne.
Imam problema sa sobom.
Svih ovih meseci...
krila sam nešto od tebe.
Da me ne voliš i da želiš da odem?
Da si odlučila da se vratiš ocu svoga deteta i da zasnuješ porodicu sa njim? -Ne...
Šta onda?
Dođi.
Gledaj pažljivo ono što ću ti pokazati, jako je važno.
REZULTATI BIOLOŠKOG TESTA MATERINSTVA
TEST UKAZUJE DA JANIS MARTINEZ MORENO NIJE BIOLOŠKA MAJKA UZ VEROVATNOĆU OD 100%
Da li razumeš šta piše?
Isključuje da je Marija Janis Martinez Moreno
biološka majka Sesilije Martinez Moreno?
Piše da nisam Sesilijina majka.
Ne razumem.
Pogledaj drugi dokument.
REZULTATI BIOLOŠKOG TESTA MATERINSTVA
TEST UKAZUJE DA JE ANA MANSO FERERAS BIOLOŠKA MAJKA SESILJE MARTINEZ MORENO
Moj Bože...
"Ana Manso Fereras je biološka majka Sesilije Martinez Moreno".
Ali Ana Manso sam ja.
Sesilija je tvoja kćerka.
Šta?!
Pretpostavljam...
da su ih zamenili po rođenju.
"Ana Manso Fereras
je biološka majka
Sesilije Martinez ".
Ne razumem...
Nikad nisam radila test materinstva.
Ja sam to uradila a da ti nisam rekla.
Sećaš se, kada si došla, kada sam imala rukavice od lateksa?
I zašto mi nisi ništa rekla?
Beba...
Idem ja.
Zdravo princezo.
Moja kćerka.
Ti si moja kćerka, a?
Janis, ja ludim.
Da li je istina ono što kaže analiza?
Kako bih mogla da te lažem oko takve stvari? -Pa gde je tvoja kćerka?
Šta su uradili sa njom?
Zamenili su ih, rekla sam ti.
Misliš da je Anita bila tvoja kćerka?
Sigurna sam.
Zamenili su ih dok su bile na pregledu.
Od kada znaš?
Od tvog dolaska, već sam znala da nisam Sesilijina majka i da Arturo nije otac.
Oboje smo sumnjali, pa sam uradila test.
Da li si to znala kad sam ti rekla da je Anita umrla? -Da.
Da...
Hela sam da pričam sa tobom o mojim sumnjama, kunem ti se,
i pozvala sam te čim sam saznala,
ali onda sam bolje razmislila.
Kad sam te prvi put zvala na večeru, pošto smo se srele u kafeu,
htela sam da ti kažem.
Ali kada si mi rekla da je tvoja kćerka...
koja je moja kćerka,
mrtva...
Nisam bila sposobna.
Bila sam prestravljena gubitkom dve devojčice odjednom.
I nikad nisi pomislila na mene? -Sve vreme!
Nikad se nisi stavila u moju situaciju.
Dok smo živele zajedno, spavale zajedno...
Ćutala si svih ovih meseci i totalno te bilo baš briga za mene.
Da li si promenila broj zbog toga?
Da ne bih mogla da te nađem?
Pretpostavljam.
Da, mama, objasniću ti kasnije.
Dolazim sa bebom.
Majka, ne, samo ona i ja.
Ne, uzeću taksi, bolje je.
U redu. Vidimo se uskoro.
Šta želiš da uradiš?
Idem kod moje majke, sa bebom.
Bile je baš srećna.
Da li si joj rekla?
Ne još.
Ostani, molim te.
Molim te daj mi vremena da se saberem. Preklinjem te!
Bolje da idem.
Moram ovo da svarim.
Zar ne možemo da analiziramo situaciju ovde, zajedno, kao dvoje odraslih?
Najteže je bilo da ti kažem,
i sada sam to uspela.
Ne mogu da podnesem da je odvedeš.
Suviše komplikuješ stvari.
Razgovaraćemo o tome kasnije.
Hajde.
Možeš li da poneseš torbe?
Idemo.
Ljubavi moja, toliko te volim.
Zdravo, malecka.
Idemo.
Halo? -Arturo... ja sam Janis.
Da li si u Madridu? -Da, šta je bilo?
Možeš li da dođeš, molim te?
Liči na moju majku.
Bilo je jezivo što sam je pronašla kada je već bila mrtva.
Halo. Da li sam te probudila?
Ana...
Omamljena sam lekovima za smirenje.
Izvini što sam onako otišla, ali činjenica je...
Situacija je bila veoma teška, i to mojom krivicom.
Pravično je da sad budem kažnjena zbog toga.
To nije kažnjavanje, možeš da dođeš da vidiš dete kad god želiš.
Hvala ti.
Sada sam mnogo smirenija.
Nije bilo lako shvatiti sve odjednom, ali zabrinuta sam za tebe.
Moramo naći rešenje.
Najgore je bilo sinoć.
Sada moram da budem sposobna da se odvojim malo po malo od bebe
Došla bih odmah da vas vidim,
ali je bolje sačekati par dana.
Ne možeš preko noći prestati da je viđaš. -Ne, naravno da ne.
Pozvaću te čim budem bila spremna.
Janis, moramo da razgovaramo i o nas dve, takođe.
Osećam se baš dezorijentisano.
Da.
Pričaćemo o svemu, bilo kad.
Poljubac.
Zdravo.
Ovde je. Rekli su da se ovde dogodilo.
Idemo pravo kod bolesne žene. -Da, tetka Brigida.
Sirotica možda neće dočekati jul.
Tamo će biti i dve praunuke žrtve. -Odlično.
-Janis, kakva sreća! -Zdravo! -Kako ste? -Drago mi je da vas vidim!
Tako si lepa! -I ti.
Ovo je Arturo. -Zdravo, kako ste? -On će voditi iskopavanja. -Drago mi je.
Drago mi je. -Prabaka? -Unutra je. Zadremala je čekajući.
Nije oka sklopila noćas od uzbuđenja. -Sigurno. -Uđite. -Hvala.
Bako, stigli su!
Tetka Brigida!
Nemoj da ustaješ. -Bojala sam se da nećete doći.
Sedite.
Tetka, ovo Arturo, ekspert. On će voditi iskopavanja.
Uzećemo uzorak pljuvačke. -Daćete mi injekciju? -Ne, ne, to je samo vata.
Ako treba da mi date injekciju, slobodno. Sada su kao špenadle!
Bolesna je. Rekla sam ti.
Otvori usta, tetka.
Vrlo dobro.
Eto, to je to.
Jako sam bolesna, Janis,
i imam samo jednu želju,
da nađem oca i sahranim ga pored moje majke.
I ona hoće da tu bude sahranjena. -Nije mi ostalo mnogo vremena.
Bako, ne govori tako.
Rak me izjeda, ali moj san
je da okupim celu porodicu, zajedno.
Ako nismo bili zajedno u životu, možemo makar mrtvi.
Gđo Brigida, pričajte mi o svom ocu.
Imala sam 4 meseca kada su ga ubili. -Bila je tako mala a ipak se seća.
Sećam se šta mi je moja majka pričala.
I šta je tvoja majka pričala, tetka? -Mnogo stvari.
Kada su došli po njega, otac me je držao u naručju.
Igrao se sa mnom.
Majka mi je pričala o tome a sada je kao da se ja toga sećam.
Poslednje što je moj otac radio je da se igrao sa mnom.
Imala sam zvečku,
koja je nestala kada su ga odveli.
Moja majka je svuda tražila, ali je nikad nije našla.
Mislim da je odneo sa sobom.
Zdravo! Hermina, kako si?
Zdravo! -Kako si? -Dobro.
Kako ste? -Zdravo!
Ovo je Arturo, on će voditi ekshumaciju u julu.
Hvala vam puno, nama deluje nestvarno.
Janis mora da vam je pričala o tome. -Da, jeste. -Uđite. -Hvala.
Kako je lepo dvorište! -Sedite.
Uh, vafli! Koliko dugo ih nisam videla!
Napravila sam ih za tebe.
Da li se sećate nekih detalja o svom dedi? -Puno, ali ga mi nismo videli.
Znamo ono što nam je baka pričala kada je htela da priča o tome.
Progovorila je tek pre nego što je umrla.
Iz straha. Svi su bili jako uplašeni.
Deda je bio visok i zgodan, sa krupnim očima...
Jednim, u stvari. Drugo je bilo stakleno.
To se ne vidi na slikama.
Ovo je slikao moj pradeda.
Da li vam je baka rekla je li imao običaj da nosi nešto sa sobom?
Sat, olovku, lulu, možda nakit?
Majka nam je pričala da deda nikad nije skidao burmu, čak ni kada radi u polju.
Vernost. -Da, nikada.
Unutra je bio ugraviran datum venčanja
i ime moje bake, Josefa.
Nosio je sandale kad su ga odveli. Nije imao vremena da se preobuje.
Moja baka nasledila je kuću od svoje majke, a ja od nje.
Ovde sam provela detinjstvo.
U ovoj sobi su moja baka
i moja majka rođene.
Ovde ima nečega.
Vidite, to je čaura.
Kako ste putovale? -Dobro. -Čekaj, pomoći ću ti.
O, malecka!
Zdravo, Elena. -Zdravo.
Zdravo, Sesilija! Kako si?
Kako ide? -Kako si? Daćeš mi poljubac? -Malo je ljuta. -Da?
Uopšte joj se ne dopadaju kola. -A, dobro. -Kako ide? -Dobro.
Toliko godina sam čekala ovaj trenutak, Arturo.
Ne znate koliko nam je ovo važno. -Mogu da zamislim, i za nas je.
Da li vam treba nešto? -Ne, ješćemo u selu.
U stvari, da. Voda i kafa ako je moguće. -Doneću vam.
Idite da se smestite, ovo će potrajati. -Koliko će trebati?
Ne znam, zavisi od dubine, oko tri ili četiri dana.
Možete doći kad hoćete, ostali takođe. -Da, svi žele da dođu.
Polako... -Hajdemo kući. -Dobro si? -Da.
Vidimo se kasnije? -Da.
Doneću vam piće odmah.
Proći ću pored moje kuće pa ću mu onda odneti vodu i kafu.
Možda navratimo popodne.
Naravno, javi mi.
Da li si dobro, Elena? -Osećm kao da plačem.
Vidimo se kasnije.
Ruralno je! -Da, prilično.
Nisam želela da je modernizujem.
Jako mi se sviđa.
Da li se tebi sviđa, Sesilija? -Sviđa ti se?
Pokazaću ti kasnije kuću. -Dobro.
Šta je bilo?
Imaćeš malog brata, Sesilija.
Da li već znaš je li muško ili žensko?
Ne, još je rano da se vidi, tek je treći mesec.
I kako će se zvati? -Ako je žensko, Ana.
Sviđa mi se.
Ako je muško, Antonio, kao moj pradeda.
Sviđa ti se?
Moj pradeda je sedeo baš ovde i večerao sa mojom
prabakom i mojom bakom Sesilijom, koja je imala samo deset godina,
kada su trojica Falangista upala i odvela ga.
Nisu ga pustili da završi sa jelom.
Kada se vratio, u zoru, bio je bled i blatnjav.
Proveo je noć kopajući sopstveni grob.
Sledeće noći su ponovo došli po njega,
ali se više nije vratio.
Zašto nije pobegao posle prve noći?
Ne znam, pretpostavljam da nije hteo da ostavi ženu i kćerku.
I zbog ponosa i dostojanstva.
Ne znam.
Ako femur ide u ovom pravcu
pelvis bi trebalo da je tu.
Pažljivo sa krampom, lobanja bi trebalo da je tu. -U redu.
Da nastavimo? -Da.
Phalanx.
I dugme.
Bio je vezan bodljikavom žicom.
Zvečka.
Arturo, staviću oznaku.
Da, slikaćemo kasnije.
Zdravo. Dobar dan. -Dobar dan.
Ovo je vaš trenutak.
Mi ćemo se skloniti.
NE POSTOJI PROMENLJIVA ISTORIJA.
MA KOLIKO JE SPALJIVALI,
MA KOLIKO JE UNIŠTAVALI,
MA KOLIKO JE FALSIFIKOVALI,
LJUDSKA ISTORIJA ODBIJA DA ĆUTI.
EDUARDO GALEANO