Небезпечна вечірка
Дякую, що дозволила поставити їй кілька питань.
Що ж…
Джермейн приземлився. Їде сюди з капітаном на патрульному авто…
Добре.
Привіт, сонечко. Ти не зробила нічого поганого.
Просто розкажи, що пам'ятаєш про сьогоднішній вечір.
Сьогодні було дуже весело!
Добре! Розповідай.
Я поїхала в школу, бо у Вероніки було щось термінове.
МЕҐҐІ
У школі я побачила, як мама обнімалася з чоловіком. Може, ще й цілувалася.
Це Кевін Коала.
Він погрався з коалою, заспівав щось дурне,
отак: «Добридень, чорт, валлабі, біллабонг».
Тато хотів відвезти мене додому,
але мій коала був у дурника, який співав.
Тому я сказала:
У нього мій коала! Мені потрібен мій коала!
А тато сказав: «Добре, заберемо твого коалу».
А потім ми такі: «Врум, врум»!
-Так! -Ми їхали дуже-дуже швидко.
Було дуже весело. Врум!
Я спитала: «Можна мені фруктових снеків?».
І тато відповів: «Можна». Але нічого мені не дав.
А потім тато вийшов з машини й сказав: «Почекай тут».
А потім з гаража вийшов чоловік, який подає
їжу на тацях, побачив мене й спитав:
«Ви що, залишите дитину саму в машині?».
«Не вчи мене бути батьком! Я трохи опустив вікно».
Він врізав йому по носі.
А потім пішов усередину.
Потім я довго чекала.
Було дуже нудно.
Я вирішила піти сказати татові, що він забув дати мені фруктові снеки,
бо йому дуже треба було це знати.
Коли я зайшла на вечірку, там було дуже кльово.
Волт.
Чоловік, який співав з коалою, спав на підлозі.
«Хочеш розмалювати цього дурника, поки він спить?»
Так. Я чудова малювальниця. Намалюю кошеня.
Потім я побачила велику фотку чоловіка з «Голоднющих бегемотів».
Це мій улюблений фільм.
Фон Браконьєр уколов їм сироватку, від якої вони стають голодні.
Наскільки голодні?
Голоднющі.
Он вони.
А потім стається неймовірне.
Влучив!
Тікай!
-Меґґі, чуєш? -Що?
Розповідай, будь ласка, далі.
О, так. Вибачте.
Я дивилася, що є на вечірці, і тут раптом…
«Ось тобі й на».
-Ой-ой. -Тато мене побачив!
Тому я вирішила погратися в хованки.
Тепер тато мене не впізнає.
Десять! Десять! Десять!
«Меґґі, я бачу, що ти в перуці».
Не помогло.
-«Перепрошую. Вибачте». -Волт.
-Волт. Волт. Волтер. -«Відійдіть, будь ласка».
«Попалася».
«Мама тебе не бачила?»
Ні, але я бачила маму. Бачила її з чоловіком, який співає.
«Ти її бачила? З ним?
То був Ксав'єр? Що вони робили?»
Чоловік, якого ми бачили в школі.
Здається, вони цьомкалися.
Тоді він сказав: «Я мушу ще дещо зробити.
Після цього якнайшвидше їдемо додому».
А коли він сказав це останнє речення, то сказав його по-доброму?
Ні. Він говорив громовим голосом.
«Цьомкалися? Я мушу ще дещо зробити.
Після цього якнайшвидше їдемо додому!
Лишайся в машині, доки я не повернуся!»
«Ксав'єр!»
Потім хтось кричав, а потім я заснула.
Значить, він хотів ще щось зробити, а потім хтось кричав?
Може, не будемо цього робити в її присутності?
Доню, може, ти ще щось чула чи бачила, чи…
Хоч щось?
Ну, я таки бачила ще щось, але то було щось погане.
Розповідай.
Я визирнула, коли почула крики.
Вхідні двері були прочинені, але видно було небагато.
Та я побачила, як вагітна тітонька на ім'я Номер 2 незадоволено кричала,
бо напісяла на підлогу.
Вона сказала: «Води відійшли!»
Але я знала, що вона пісяє, бо в неї лилося з-під сукні.
Ніхто від неї не відходив!
Думаю, тут ти права. Здається, я в тій калюжі послизнулася.
Подзвони Мацуно. Хай перевірить пологові відділення місцевих лікарень.
Дуже тобі дякую. Ти молодець. Давай п'ять.
Так! Ти крута.
Зої, останнє питання.
Ти сказала, що ви з Челсі підійшли до бару,
коли Анік очуняв, глянути, що там?
Так.
Ви надовго відійшли від сходів?
-Може, на хвилину. -Дякую.
Я піду нагору, швиденько огляну кімнату Ксав'єра
і буду готова до арешту.
То хто його вбив?
Збери всіх у вітальні, будь ласка.
Що там було?
Здається, вона думає, що Бретт…
Вона думає, що ми всі відволіклися, коли ти отямився, а він…
Ти в порядку?
Не зовсім.
Піду знов покладу дочку спати.
-Тату! -Меґґлс.
Можна тебе на секундочку? Ні? Поговоримо за мить. Люблю тебе.
Бретт. Так і знав. Пам'ятаєш, я казав, що то, мабуть, Бретт?
-Усі залишайтеся в кімнаті. -Знаю.
Повторіть. Залишатися в кімнаті?
Так.
Для тебе це чудово – значить, тебе пронесло.
Не думаю, що його вбив Бретт.
Що-що? Чому?
Усі послухайте мене.
Підйом! Давай.
Моє вітання. Чекати більше не треба.
Я знаю, хто вбивця.
Перепрошую. І ви нам усім це скажете?
Як надзвичайник я мушу сказати, що це дуже нетипово.
Ти волонтер-пожежник за сумісництвом.
Працюй заради любові, а не грошей. Це Ґанді сказав.
Ґанді точно такого не казав.
Ну, а мав би.
У нас дванадцять хвилин.
Дякую. Що ж, ви всі говорили цілу ніч.
Тепер моя черга поговорити.
-Боже мій! -Та що там?
Отримала повідомлення Дженніфер-2 про народження дитини.
«Чоловік повертається з Токіо. Мама і маля почуваються чудово».
О боже мій. Я намагаюся сказати, хто вбив Ксав'єра!
Тому слухайте.
Поговоримо про тих, хто міг би це зробити.
Челсі,
за твоїми словами, ти остання бачила Ксав'єра живим.
І вона дала йому фляжку з котячою наркотою.
-Я… -Стійте. Ти накачала його наркотиками?
-Що? -Господи.
Уявімо, що вона бреше, що вона не передумала,
що дала йому той котячий компотик,
-а потім штовхнула його з балкона! Так? -Ні.
А потім спустилася вниз, ніби нічого й не сталося.
Самі скажіть. Вона ж трохи «того»?
-Не дружить з головою. -Трохи.
-Вона божевільна. -Божевільна.
Але я цього не робила.
Я знаю, сонечко.
Бо Індіґо сказала, що бачила Зої і Челсі біля сходів.
Дженн-1 тоді відчула, що Ксав'єр дзюрить їй на голову,
а він якраз виливав ту фляжку і був ще живий.
І то не була котяча наркота. Просто котячий транквілізатор.
З віскі й краплею імбирного лимонаду. Мій фірмовий коктейль.
Дженн-1, ось що полилося тобі на голову. Він на тебе не пісяв.
Перепрошую. А це хіба краще?
-Аякже. -Об'єктивно – так.
-Людська сеча? -Ніж сеча?
У Європі – ні.
Є ще одна людина – ми всі бачили…
Більшість бачила… як він підіймався по сходах. Анік.
Але я себе спитала:
«Скажи мені, чи встиг би хтось іще піднятися по тих сходах?»
І я собі відповіла:
«Так».
Знаєте що? Що?
Холодне воно дуже несмачне, чесне слово.
-Воно вже давно стоїть. -Майже весь день.
Зої сказала, що вони з Челсі відійшли від сходів
приблизно на хвилину,
-коли Анік очуняв і став психувати. -Де я?
-Правильно, Челсі? -Так, саме так.
Я почула п'ять різних версій того, що сталося в ту мить.
І в кожній версії в ту мить
у вітальні не було трьох людей.
Волта…
Кого, мене? Мовчу.
Меґґі…
і Бретта.
Меґґі спала в Бреттовій машині.
Тому поки що я зроблю припущення,
що вбивця не вона.
А ще їй шість років, тому, ймовірно, то не вона.
-Потім я подумала на Волта. -Гей.
Невидимого Волта.
«Як же мені запам'ятатися? Не знаю». Убивство?
Яке провокаційне слово.
Він мав час прослизнути нагору, щоб ніхто не помітив,
бо ніхто й ніколи не помічає Волта.
А як же мама?
Ні. Я цього не робив. Факти говорять самі за себе.
Візьміть до уваги… будь ласка.
А де ж ти був, Волт?
Де я був?
Коли всі інші були тут, у вітальні, де був ти?
-Ну, це… -Я знаю, де ти був.
У гостьовому туалеті, готувався бігти перед усіма голяка, як у школі.
Що? Як ви знаєте… Хто вам сказав…
Це… Як ви дізналися?
Нед туди повів Дженн-1,
і вони не змогли зайти в туалет, щоб вимити їй волосся після не-сечі.
Але туалет був зайнятий, офіцере. Там хтось какав.
А коли я допитала Аніка, то побачила, як він побіг у туалет
і переступив через халат на підлозі.
Так. Моя перша спроба пробігтися голяка на шкільній вечірці була ніяка.
#фейл.
Тому я хотів знов це зробити, щоб мене запам'ятали,
хотів перед вами роздягтися. Так починається дружба.
Зайнято.
Ну, поїхали.
Дзвоніть 911!
О боже мій.
Ксав'єр!
Я думав, сьогодні буде мій другий шанс запам'ятатися.
Ви мали побачити мене голим і…
Ну що ж. Лишається двоє потенційних убивць.
Анік, наш перший підозрюваний. Ми знаємо, що він ходив нагору.
І Бретт, якого ніхто не бачив, поки не знайшли тіло.
Точно.
Хто ж це зробив? Анік? Бретт?
Бретт? Анік?
Думаю, я знаю, хто вбивця.
Бретт.
О боже.
-О боже. -Ні. Ні-ні-ні. Не може бути. Бретт?
Нізащо. Бретт Корветт?
-Та ви що? -Чекайте.
Його не було у вітальні. Я це дуже чітко пам'ятаю.
Це Бретт, хто ж іще?
Дженніфер-1! Заткнися!
Що ти таке кажеш? Я ніколи нікого не вбивав.
Та мені насрати на Ксав'єра. Я його не вбивав. Я ж казав!
Я був з дочкою, в машині. Відводив її…
Ні-ні, любчику. То був ти.
Сказати, чому я думаю, що то був ти?
Ти розсердився, бо Ксав'єр залицявся до Зої.
А ще ти штовхнув Аніка на скульптуру з креветок.
-Це дещо токсично. -То окрема проблема.
-Ти вдарив офіціанта. -Ви не чули, що він мені казав.
І ти вже багато разів брехав. Ти вбив Ксав'єра.
-Ні! -Глянь, як ти нервуєшся.
Бо ви кажете, що я вбивця!
Ні. Ти його вбив. Глянь на себе!
Перестаньте це казати, а то я вас уб'ю!
Якби ти його не вбивав, був би спокійніший.
Я нікого в цьому будинку не вбивав!
Ні в якому будинку!
Не треба. Не треба.
Я ж казав, що то Бретт.
Щось не сходиться. Розумієш, час не збігається.
Я цілком упевнений, що коли отямився, то бачив, як Бретт іде до машини.
І все це на підставі «цілком упевнений»?
Я був дезорієнтований, але…
Я побачив, що вхідні двері відчинені, і він там. Я його бачив.
Якщо скажеш, що бачив його, то в тюрму сядеш ти.
Або ти, або він. Гроші на доброго адвоката він має.
То що, мені брехати?
Зої, прошу, зроби мені послугу і скажи пані офіцеру,
що хоч у мене й дуже багато вад, я не вбивця. Зої, скажи їй.
Я… Я…
-Що ти робиш? -Я…
Я…
То був не він.
Що? Вибачте.
Бретт був біля входу, коли я отямився.
Якщо це було тоді, коли було, він не міг цього зробити.
Стійте, Даннер. Ви ж сказали, що то він.
Так і знала, що це Анік. Чорт, треба було піти в копи.
То що, хочеш зізнатися?
Ні. Але, знаєте, я…
Я розумію, що не роблю собі краще,
але не можу дозволити, щоб Бретт прийняв удар на себе, коли знаю правду.
Ти ж мене ненавидиш.
Ненавидів. Та я майже нікого з вас не любив.
Але я весь вечір слухав ваші історії і просто… Я зрозумів…
Стій. Ти слухав, коли нас допитували?
-Що ти кажеш? Що? -Так.
-Він усіх слухав. -Так.
О чорт.
-Як він слухав? -Як?
Спершу через систему зв'язку, потім ховався в кабіні для звукозапису,
потім – дуже хитро – через свій телефон.
Так?
Так. Я слухав, як ви про себе розповідали, і…
Я знаю, що не можна було.
Але завдяки цьому я зрозумів, що помилявся.
Розумієте? Так.
У школі я думав, що ви всі – егоїсти, які осуджують інших.
Але в нас усіх спільного більше, ніж я думав. Навіть з Бреттом.
Навіть з Ксав'єром.
Ми всі одне одному потрібні.
Анік, я не знав, що ти слухав.
Мені дуже жаль, що я таке казав.
Ні, дарма я…
Ти не схожий
на дитину тата з «Сімейних справ» і Уркела.
Цього я не чув.
Я дам свідчення на твою користь.
Так.
Бретт. Дякую.
Але вже пізно, розумієш?
Двері зачинилися.
Ні, неправда. Двері відчинені.
Двері шафи.
Довго ж ти думав, Головоломчику.
Та що це коїться?
У кожній історії, що я почув, двері шафи були зачинені.
Але коли я піднявся нагору, вони були відчинені.
Ні!
У шафі хтось ховався.
Так. Убивці не треба було встигнути за хвилину піднятися нагору,
бо вбивця вже був там.
Це я зрозуміла тому, що ти ховався в кабіні для звукозапису,
поки я допитувала Челсі.
Даннер, хочете сказати, що це не Бретт і не Анік?
-Саме так. -Але ж ви щойно сказали, що то Бретт.
То була перевірка. Я знала, що Бретт цього не робив.
І тепер я точно знаю, що й Анік не робив.
То хто ж тоді?
Людина, яка найбільше невдоволена тим, як склалося її життя.
Людина, яка розповіла найбільш мультяшну й брехливу історію.
О ні.
Я? Що?
Що-що? Оце янголятко?
О так. Ховатися в шафі міг лише ти.
Ти відвернув увагу всіх своїм відео,
щоб ніхто не чув, як Ксав'єр кричав, коли ти його вбив.
П'ять, шість, сім! Бо вечірка ніколи не закінчується…
Де я? Чому я мокрий?
Буде весело. Тобто тепер моя черга?
Добре, поясніть, як я це зробив. Усі ж бачили.
Коли ввімкнулося відео, я був унизу, з Аніком.
Усі й справді бачили. Ти правий.
Усі бачили,
і кожен сказав, що ти прийшов з балкона.
Крім тебе самого.
Що сталося? Ти в порядку?
Я знала, що це мав бути ти. Але нащо тобі вбивати Ксав'єра?
А потім я зрозуміла,
що все почалося кілька місяців тому, коли ти встановив аудіо-відео систему.
Як тобі обладнання, яке я в тебе встановив?
Мені було так приємно, що ти звернувся до давнього друга.
Ти був у цьому будинку сам, Ксав'єра не було.
Мені аж цікаво. Кожен своє отримав. Давайте й мені.
Думаю, коли ти встановлював обладнання,
то покопався у Ксав'єрових файлах,
знайшов…
трек 12 «Ця вечірка така крута». Так? Це ж твоя фраза?
Це моя фраза. Я її зробив відомою.
Ти був дуже ображений на Ксав'єра, бо він став зіркою, а ти – ні.
Це була твоя фраза, а він її вкрав.
Неправда, я не був ображений. Я був дуже радий.
Чувак використав мою фразу. Ми ж друзі. Це прекрасно.
Він не був твоїм другом. Ти й сам це знаєш.
Тобі здавалося…
Тобі погано?
Просто дав вам дорогу. Ви така впевнена. Хочу, щоб…
-Розслабся. -Ага.
Ти хотів дати йому ще один шанс,
ще один шанс допомогти тобі.
Тому на зустрічі випускників попросив його благословити твій трек.
Ти серйозно мене про це просиш?
Ти ж мене кинув заради сольної кар'єри.
До речі, як вона там?
Так нечесно, чувак. Я дав тобі ім'я.
Ім'я мені дала мама.
Добре. Але ж я придумав «Ця вечірка така крута».
-То була моя ідея. -Та про що ти?
-Ти заліз у мої особисті файли? -Я не ліз у твої особисті файли.
«Ця вечірка така крута» – не твоя фраза. Так просто кажуть.
Ми не друзі. Ти чітко дав це зрозуміти 15 років тому.
-Я помилився 15 років тому. -Перестань.
Скажу так, щоб ти зрозумів.
Я ніколи не благословлю жодного твого треку.
Ти ніхто. Ти лузер.
А я – це я. Ти – мій аудіо-відео спец.
-Я не лузер. -Переконуй себе й надалі.
Будь ласка, не кажи про це нікому.
Ага, авжеж. Як скажеш.
Він відмовив, і ти не витримав.
Ти надихнув його на створення пісні, але законних прав на неї не мав.
Був лише один спосіб отримати те, що, по-твоєму, ти заслужив, –
убити його.
-Убити його? -Так.
Убити, вкрасти пісню,
потім сказати, що він її тобі подарував,
потім випустити пісню як дует –
тебе й Ксав'єра в ролі твого Тупака.
Це неймовірна, вигадлива, фантастична історія.
Я навіть вражений. Тільки це абсолютна неправда. Вигадка.
Це якраз ти всього навигадував,
бо ти сказав Челсі, що будеш у студії.
-То було твоє алібі. -Я записую з Ксав'єром трек.
Я й був у студії.
А як же ти там слухав музику, а вона не гриміла на всю котушку?
Бо Меґґі там була перша
і всі регулятори гучності виставила на десятку.
Коли я допитувала Аніка, вони так і були на десятці.
І ще ти казав, що вийшов
лише після того, як Анік очуняв.
То як же ти слухав трек?
Як тобі вдалося?
Ти туди зайшов, просто зробив селфі для алібі й пішов.
Не бачив шестирічної дівчинки?
Ні, та якщо почекаєш, побачиш, як я творю музичну історію.
Ви все вигадуєте! Анік, заступися за мене.
Тобі треба було, щоб Ксав'єр лишився з тобою в спальні сам,
щоб його вбити.
Ти прослизнув нагору, коли вечірка почала затихати…
а всі думали, що ти в студії.
Коли він був на балконі на нижньому поверсі,
ти почав миготіти світлом у його спальні.
У моїй спальні світло блимає.
Мабуть, треба піти перевірити,
може бути ситуація, як у «Паразитах».
А потім ти почув, що в спальню Ксав'єра ввійшла Челсі.
Щось світло не блимає.
Веселий вечір, так?
Господи. Що ти робиш? Чого ти тут?
-Ця вечірка така крута! -Бачиш?
Шість, сім! Бо вечірка не закінчується…
І ми допізна танцюємо під ска Ми пришвидшуємо ритм…
То я придумав.
Воно належить мені.
Усією своєю довбаною кар'єрою ти завдячуєш мені.
Ну все, я вимикаю це лайно.
Чому… Оновлення ж мало допомогти.
Ой, що? Хочеш, щоб аудіо-відео спец допоміг? Давай.
Ну все, чувак. Це вже якась фігня, як у «Психо».
Бляха. Чувак, ну добре. Почнімо спочатку. Яспер, зажди!
Ви думаєте, я таке зробив?
Ми дружили. Він набирав популярності. Ми мали записати пісню.
У мене ж є смски, пам'ятаєте?
Він мені писав. Гляньте. Гляньте. Усім покажіть.
Знаєш що? Оце розкусити мені допоміг Калп.
-Так, допоміг. -Так.
-Тільки як? -Я розслідувала одну справу,
коли чоловік убив дружину.
І ми не могли зрозуміти, як він зробив так, що дружина
відчинила вхідні двері саме тоді, коли йому зручно було її вбити?
А він написав їй смску!
А оскільки знав пароль від її телефона,
то видалив ту смску.
-Хочеш, щоб я допоміг? -Ти знав пароль Ксав'єра,
бо встановив йому обладнання.
Коли ти його вбив, то надіслав собі смску з телефона Ксав'єра.
Бо от я дивлюся, і він ніколи не відповідає на твої смски.
А сьогодні раптом відповів?
«Для колаби підійде трек 12 з папки "УР"».
Так, і…
Ти надіслав смску
і не спустився вниз по сходах, де б тебе помітили.
Містере Стрибучий Гімнаст.
Ти зістрибнув з висоти 4,5 метри з того чортового балкона на цей балкон.
-Потім підійшов сюди… -Анік!
-…як усі й казали. -Усе нормально? Що сталося?
Хто це зробив?
У твоєму плані не було враховано лише один момент.
Анік захотів піти нагору, розібратися з Ксав'єром.
Це Ксав'єр зробив, так?
Ти намагався його зупинити,
бо знав: якщо він туди піде, підозра в першу чергу впаде на нього.
А я весь час думав, що ти мені допомагав.
Я й допомагав тобі. Вона тебе настроює проти мене.
Я ж тобі від початку допомагав, згадай.
Вона звинуватила тебе, потім Бретта, потім ще цього лівого чувака.
Волт!
А тепер звинувачує мене. Хто наступний?
Кого наступного вона звинуватить?
Вам зараз дечого бракує.
Божевільні теорії у вас є, а жодних доказів нема!
Але ж докази є.
У спальні Ксав'єра є прихована камера,
Вона в постері «Гострих очей». Спостерігає за тобою.
Ти зрозумів, що камери спостереження записали те, що ти зробив.
Що ти робиш?
Треба було стерти запис.
ЗАПИСИ ВИДАЛЕНО
Ні-ні-ні.
Авжеж! А я попереджав.
Телефон Ксав'єра все ще був у тебе.
Напишу сповнений злості твіт.
На твоєму телефоні є чохол.
Із золотим написом «Яспер», замість «с» – знак долара.
А тоді ти дістав телефон без чохла.
МАЄТОК ІКСА – КАМЕРИ ФОРМАТУВАННЯ
Ти видалив записи з телефона Ксав'єра,
щоб здалося, ніби Даннер облажалася.
А я не лажаю.
Добре. Ви кажете, що я вбив Ксав'єра, вкрав його телефон і залишив собі.
Навіщо? Що мені з ним робити?
Копіювати ідеї пісень, які Ксав'єр наспівав.
Я пережив, що ти була наді мною
Зo-o-o-ї
У туалетах хороша акустика.
Ти не міг надіслати файли імейлом. Його скриньку, мабуть, перевірили б.
Ми все це перевіряємо.
Я ж тебе бачив на власні очі в душі.
Ти ввімкнув пісні на його телефоні й записував їх на свій.
-Яспер? Чому ти в душі? -Ку-ку.
Тут неймовірна акустика. Послухаєш?
Клянуся, в мене нема Ксав'єрового телефона.
Як у старі добрі часи. Обшук. Обшук! Перевір його кишені.
Полізете в мої кишені? А де ваш ордер на обшук?
-Мені не потрібен… -Отак полізете в кишені?
Ордер на обшук не потрібен.
У мене два телефони. Хіба це незаконно?
Один для роботи, аудіо-відео, другий – для друзів.
Усіх вас видалю з того, що для друзів.
Це не Ксав'єрів телефон.
Увімкни звук…
-Давай, Калп. -…і поклади йому в кишеню.
Не хочете побалуватися? Я хочу побалуватися.
Ти хочеш мене виставити тупою.
Ви всі прийшли на цю вечірку розважитися.
Розважитися не вийшло, бо хтось зажадав слави.
Але зараз усе-таки буде розвага.
Який у Ксав'єра номер? Знаєш?
-Покажи. -Ось.
Миршавий паскудник.
-Аж не терпиться. Ну що, готові? -Ага.
Ну що ж. Дзвоню.
Точку G позначено іксом На її мапі скарбів
Попався!
Так і знала!
Це він!
-Так! Попався! -О боже.
-А я знала. Я ж казала. -Молодець, кохана.
-Молодець, кохана. Це моя дружина. -Зашквар.
Та ви нічого не розумієте. Ви не розумієте.
У кожного з вас своя історія.
Але ж Ксав'єр, він мені завдячував…
Завдячував мені всім.
Я дав йому кар'єру. Дав йому ім'я.
Я дав йому ім'я. Пам'ятаєш? Але він усе одно хотів мене намахати.
Це я мав бути зіркою. Це я мав стати успішним.
Це я мав стати знаменитим.
Я просив лише трохи визнання.
Трошечки. Чому це – забагато?
Хіба я не заслужив? Я ж йому допоміг усе почати.
Чому ж я не повинен трошки отримати?
А він усе одно хотів мене намахати.
Я не міг дати йому розбагатіти на моїй фразі. Ще чого.
«Ця вечірка така крута» – це, бляха, моя фраза!
Це ідеальне втілення святкової музики! Вона моя!
І ви навіть не подумали про ще одне.
Про що?
-Швидше! Він тікає! -Хапай його! Вали!
Підозрюваний тікає!
-Господи боже. -Так тобі й треба.
Чувак, я не хотів, щоб ти взяв вину на себе.
Цього в плані не було.
Тому я й допомагав тобі посіяти сумніви.
Анік, ти мій друг.
Друг би так не вчинив.
Ану вставай.
Пробач, старий.
Зараз я його виведу.
Я ж казала мені довіряти.
То ви вдавано звинуватили Бретта…
Я не думала, що ти причетний,
але ти не відходив від Яспера, тому необхідно було впевнитися.
Ще й Зої мені сказала, що ти хороша людина
і вчиниш правильно, якщо на тебе натиснути.
Я хотіла побачити, чи збрешеш ти, щоб захиститися.
Ти не збрехав.
Дякую.
Знаєш, я б могла тебе порекомендувати в департаменті,
якщо захочеш побудувати кар'єру в правоохоронних органах.
Ти міг би рятувати життя, розв'язуючи головоломки.
Дякую. Та це не зовсім мій профіль,
але якщо раптом знадобиться допомога з розслідуванням…
ось моя візитівка, здається.
Я сьогодні добряче змок.
Кльово.
Ага.
Ходімо, виведемо його звідси.
Чорт! Я що, знов послизнулася на навколоплідних водах Дженн-2?
Гидота!
КРИМІНАЛІСТ
-Капітан під'їхав. Капітан тут. -Добре, добре.
Ви готові зробити заяву?
-Я зірка. Егей! -Капітане…
Гей! Послухайте мою музику!
Підписуйтеся на мене, @Yazzmatazzsixtynine. Ось, наприклад.
О-о, музикальний хлопець
Даннер, що тут у тебе?
-Капітане, я… -Привіт.
-Олдрін! Рада тебе знов бачити. -Скажена Собака.
-Ага. -Чув, що ти тут.
Бачу, від тебе досі проблеми.
Вибач. Ти спізнився.
Я взяла нашого зловмисника. Так. У всьому зізнався.
Не може бути.
Ти сюди летів аж з Лос-Анджелеса?
Можеш розвертатися й знов сідати в літак, друже.
-Вибачте. -Дякую,
що стараєшся заради команди, чемпіоне.
Перепрошую. Я щиро…
Skape Diem, ця вечірка така крута!
Та заткнися на хрін!
-Капітане, я збігаю дещо візьму. -Добре.
-Вибачте, мені треба… -Що ви робите?
Челсі, слухай.
Хочу сказати, що мені дуже жаль,
що я ставилася до тебе не так добре, як повинна була.
Неймовірно, скільки в тобі злості.
Мозок вагітної.
У тебе його нема. Кохана, це… Та відчепися вже від моєї дружини.
Добре. Мені все одно.
Прекрасно.
Подруги?
Ні.
Донечко.
Тату!
-Бувай, Волт. -Волт? Ти запам'ятала моє ім'я.
Після цієї ночі його ніхто не забуде.
-Волт. -Так, Волт.
Волт.
У мене день народження.
З днем народження, Волт.
Не хочеш поснідати?
-Ясперова прокатна машина й досі… -Хочу.
Відвезу в лабораторію. Це доказ.
А я думав, це подарунок. У мене… Ага.
Бувай, Меґс.
Вибач.
-Можна, я поведу? -Так.
Ну що, давай. Готова?
А мама тепер дружить з цим дурником?
Так.
Він хороший.
Але не такий кльовий, як тато, правда?
Ти маєш відповісти: «Куди йому».
-Куди йому. -Так! І я про це.
Я тут зупинюся на хвилинку.
-Ну що ж. -То що, ми приїхали?
Ага.
-Пішов геть. -Геть? Ну, що ж поробиш.
-Це… -Рада знайомству.
-Рада знайомству? -О боже.
Божевільна нічка була.
І справді божевільна, але…
ось ми тут.
І музика грає,
і ми лише вдвох,
і мені цікаво, чи ти все-таки збираєшся щось робити?
Ну, та… Ну, я хочу. Але ж сьогодні людина вмерла.
-Так. -Ще одна людина сіла у в'язницю.
Авжеж.
Це не зовсім, ну, афродизіак.
-Так. -Так.
Але, знаєш…
Ну… Може, через кілька тижнів чи тоді,
коли все вщухне, можна було б…
Гей. Волт.
Вибачте, що заважаю.
А можете мене спершу завезти додому чи…
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька