Takk for at jeg får stille henne noen spørsmål.
Så...
Germain har landet. Han og sjefen er på vei hit.
OK.
Hei, vennen. Du har ikke gjort noe galt.
Jeg lurer bare på hva du husker fra i kveld.
Det var så gøy!
OK, fortell.
Jeg ble med på skolen fordi Veronica måtte dra.
Da jeg kom på skolen så jeg mamma klemme en mann og kanskje kysse ham.
Dette er Kevin Koala.
Han fikk koalaen til å synge:
"G'day, crikey, wallaby, billabong."
Da pappa skulle kjøre meg hjem,
hadde den tullete mannen koalaen min. Jeg ville ha den, så jeg sa:
Han har koalaen min! Jeg vil ha den!
Og pappa sa: "OK. Vi skal hente den."
Og så kjørte vi. Brom, brom!
-Ja! -Vi kjørte kjempe, kjempefort.
Det var så gøy. Brom!
Jeg sa: "Kan jeg få fruktgodis?"
Og pappa sa: "OK." Men jeg fikk dem ikke.
Brom!
Og så gikk pappa ut og sa til meg: "Vent her."
Og så kom han som serverte mat på fat, ut fra garasjen og så meg og sa:
"Skal du la ungen sitte i bilen alene?"
"Ikke bland deg! Vinduet står litt åpent."
Han slo ham på nesa.
Og så gikk han inn.
Og jeg ventet kjempelenge.
Det var så kjedelig.
Så jeg ville inn og si til pappa at han glemte fruktgodiset.
Det hadde han villet vite.
Da jeg kom inn på festen, var det så kult.
Walt.
Mannen som sang med koalaen, sov på gulvet.
"Vil du tegne på mannen som sover?"
Ja, jeg er kjempeflink. Jeg kan tegne katt.
Så oppdaget jeg bildet av mannen fra Hungry Hungry Hippos.
Det er yndlingsfilmen min.
Von Poacher ga dem et serum som gjør dem sultne.
Hvor sultne?
Veldig sultne.
Her kommer de.
Og så skjer det noe helt utrolig.
Fikk dem!
Du må løpe!
-Maggie? -Ja?
-Kan du gå tilbake til fortellingen? -Å, ja. Unnskyld.
Jeg utforsket festen, men så plutselig...
"Å, hjelpe meg."
-Huff. -Pappa så meg!
Så vi måtte leke gjemsel.
Nå kjenner ikke pappa meg igjen.
Ti! Ti! Ti!
"Jeg ser deg med parykken."
Det gikk ikke.
-"Unnskyld meg." -Walt.
-Walt. Walt. Walt. -"Flytt deg."
"Tok deg."
"Så mamma deg?"
Nei, men jeg så mamma. Med han som synger.
"Var de sammen? Var det Xavier? Hva gjorde de?"
Det var han vi så på skolen. Jeg tror de kysset.
Da sa han: "Jeg må gjøre en siste ting.
Så må vi kjøre hjem så fort vi kan."
Da han sa det siste der, sa han det på en koselig måte?
Nei, han hadde tordenstemme.
"Kysset? Jeg må gjøre en siste ting.
Så må vi kjøre hjem så fort vi kan! Ikke gå ut av bilen før jeg er tilbake!"
"Xavier!"
Og så ble det litt skriking, og så sovnet jeg.
Så han skulle gjøre en siste ting, og så hørte du skrik?
Kan vi la være å gjøre dette med henne til stede?
Vennen min. Er det noe mer du kan huske å ha sett eller hørt?
Hva som helst.
Jeg så en ting til, men det var litt uskikkelig.
Fortell.
Jeg tittet ut da jeg hørte skrikene.
Og inngangsdøren var åpen, men jeg så ikke så mye.
Men den gravide damen som heter nummer to, hylte.
Fordi hun hadde tisset på gulvet.
Hun sa: "Vannet gikk!"
Men jeg skjønte at hun tisset fordi det kom fra inni kjolen hennes.
Hun hadde ikke vann med seg!
Det tror jeg du har rett i. Jeg skled nok i det i stad.
Ring Matsuno og be ham sjekke alle fødeavdelinger.
Tusen takk. Du var superflink. Gi meg fem.
Ja! Du er så kul.
Zoë, ett siste spørsmål.
Du sa at du og Chelsea gikk til baren da Aniq våknet.
-Ja. -Hvor lenge var dere borte fra trappen?
-Kanskje i ett minutt? -Takk.
Jeg må ta en rask titt på Xaviers rom, og så skal jeg gjøre en pågripelse.
Så hvem var det?
Bare samle alle i stuen, takk.
Hva skjedde der inne?
Jeg tror hun tror at Brett...
Mens vi var opptatt med deg da du våknet, tror hun at han...
-Går det bra? -Ikke egentlig.
Jeg tror jeg bare må få lagt datteren min.
-Pappa! -Hei.
Kan jeg få snakke litt med deg? Ikke? Jeg finner deg etterpå.
Jeg visste det var Brett. Husker du jeg sa det?
-Alle venter her. -Ja da.
Si det igjen. Skal vi vente her?
Ja.
Og det betyr at du er renvasket.
-Jeg tror ikke det var Brett. -Hvorfor ikke?
Hør etter, folkens.
Våkne opp! Kom igjen.
Gode nyheter. Ventetiden er over.
Jeg vet hvem morderen er.
Skal du bare fortelle det til alle her?
Jeg jobber i nødetaten, og det er svært uvanlig.
Du er frivillig brannmann på deltid.
Gjør det for kjærlighet, ikke penger. Det sa Gandhi.
-Det sa han ikke. -Men det burde han gjort.
Vi har tolv minutter på oss.
Takk. Dere har snakket i hele kveld.
Og nå er det min tur.
-Å, gud! -Hva er det nå?
Jeg fikk babymeldingen fra Jennifer 2.
"Mannen er på vei hjem fra Tokyo. Mor og barn har det bra."
Herregud. Jeg prøver å fortelle hvem som drepte Xavier!
Så hør etter. La oss snakke om hvem det kan ha vært.
Chelsea. Du var den siste som så Xavier i live.
Og hun ga ham en lommelerke med kattedop.
-Jeg... -Vent. Chelsea, dopet du ham ned?
-Hæ? -Å, hjelpes...
Kanskje hun lyver, kanskje hun ikke gikk.
Kanskje hun ga ham kattesaften
-og så dyttet ham over kanten! -Nei.
Og gikk ned igjen og lot som ingenting.
Hun er jo litt snål, er hun ikke?
-Hun er helt sprø. -Litt.
-Hun er gal. -Gal.
Men det var ikke meg.
Jeg vet det, vennen.
Fordi Indigo sa hun så Zoë og Chelsea i trappen,
da Jenn 1 fikk noe vått i hodet fordi Xavier
tømte lommelerken, fremdeles i live.
Og det var ikke kattedop. Det var bare bedøvelse.
Med whisky og litt ingefærøl. Det er spesialdrinken min.
Så, Jenn 1, det var det du fikk i hodet, ikke tiss.
-Beklager, men er det liksom bedre? -Mye bedre.
-Menneskeurin? -Tiss?
Ikke i Europa.
Og det er én annen person vi alle så...
De fleste så i hvert fall at Aniq gikk opp.
Jeg måtte spørre meg selv...
"Selv, kan noen andre ha rukket å gå opp trappen?"
Og jeg sa til meg selv:
"Ja, Selv."
Vet du hva? Hva?
Dette var ikke noe godt kaldt. Det må jeg si.
-Den har stått ute. -Nesten et helt døgn.
Zoë sa at hun og Chelsea gikk fra trappen
i omtrent et minutt.
-Og fikk se Aniq gå bananas. -Hvor er jeg?
-Stemmer det, Chelsea? -Ja.
Jeg har hørt fem ulike versjoner av det øyeblikket.
Og i alle versjonene var det tre personer som ikke var i stuen.
Det var Walt.
Hvem, jeg? OK.
Maggie.
Og Brett.
Maggie lå og sov i bilen til Brett.
Så jeg går bare ut ifra
at hun ikke er morderen.
Og så er hun seks år, så antakelig ikke.
-Men så tenkte jeg på Walt. -Hei.
Usynlige Walt.
"Hvordan skal jeg få folk til å huske meg?" Mord?
Et provoserende ord.
Han hadde tid til å snike seg opp trappen uten å bli sett.
For ingen ser Walt.
Bortsett fra moren min?
Nei, det var ikke meg. Det er fakta.
-Les dem. -Så hvor var du, Walt?
Hvor jeg var?
Mens alle var her nede i stuen, hvor var du?
-Vel... -Jeg vet hvor du var.
På badet og gjorde deg klar til å streake, akkurat som på high school.
Hva? Hvem sa...
Hvordan visste du det?
Fordi Ned og Jenn 1 ville inn på badet for å vaske ikke-tisset ut av håret hennes.
Det var opptatt. Noen satt og la en kabel, førstebetjent.
Og etter Aniqs avhør, så jeg ham gå inn på badet
og skritte over en badekåpe på gulvet.
Ja, mitt første forsøk på å streake på en high school-fest gikk i dass.
#fiasko.
Så jeg ville gjenta det for å bli husket.
Å kle seg naken. Sånt blir det vennskap av.
Opptatt.
Da kjører vi.
Ring 911!
Herregud.
Xavier!
Jeg tenkte dette kunne bli en ny sjanse til å bli husket.
La dere se meg naken...
Ja vel, da står vi igjen med to personer.
Aniq, vår første mistenkte, som vi vet gikk ovenpå.
Eller Brett, som var borte til etter at liket ble funnet.
Nettopp.
Så hvem er det? Aniq? Brett?
Brett? Aniq?
Jeg tror jeg vet hvem morderen er.
Brett.
Herregud.
-Herregud. -Nei, nei. Aldri i verden. Brett?
-Umulig. Brett the 'Vette? -Vent, vent.
Han var ikke i stuen. Det husker jeg helt klart.
-Det må være Brett. -Jennifer 1, hold tåta!
Hva er det du sier? Jeg har aldri drept noen.
Jeg driter vel i Xavier. Jeg har ikke drept ham.
Jeg var sammen med datteren min i bilen.
Nei, nei! Jo, det var deg. La meg forklare hvorfor jeg tror det.
For du var sint på Xavier fordi han klinte med Zoë.
-Du dyttet Aniq inn i rekeskulpturen. -En helt annen sak.
-Du dro til en servitør. -Du hørte ikke hva han sa til meg.
Og vi vet at du har løyet før. Du drepte Xavier.
-Nei! -Se hvor hissig du blir.
-Du anklager meg for mord! -Du drepte Xavier!
Slutt, ellers dreper jeg deg!
En uskyldig mann ville beholdt roen.
Jeg har ikke drept noen her i huset!
Eller noe annet hus!
La være.
-Jeg sa jo at det var Brett. -Det stemmer ikke.
Da jeg våknet, tror jeg jeg så Brett på vei ut til bilen.
-Bygger du alt dette på noe du tror? -Jeg var susete, men...
Jeg la merke til at inngangsdøren sto åpen, og der sto han.
Hvis du innrømmer at du så ham, må du i fengsel.
Og han har råd til en god advokat.
Skal jeg lyve?
Zoë, kan du være så snill å forklare førstebetjenten
at selv om jeg er langt fra perfekt, så er jeg ingen morder? Zoë, si det til henne.
Jeg...
-Hva driver du med? -Jeg...
Jeg...
Det var ikke ham.
Hva? Unnskyld.
Da jeg våknet, så jeg Brett i oppkjørselen. Han kan ikke ha gjort det.
Danner, du sa det var ham.
Jeg visste det var Aniq. Jeg skulle vært politi.
Tilstår du?
Nei. Men du vet, jeg...
Jeg kan ikke la Brett ta skylden, når jeg vet sannheten.
-Jeg trodde du hatet meg. -Ja da. Jeg likte nesten ingen av dere.
Men etter å ha hørt dere fortelle i kveld, forsto jeg...
Vent, hørte du på avhørene våre?
-Hva? -Ja da.
-Han hørte alt sammen. -Ja.
-Å, faen. -Hvordan klarte han det?
Først via høyttaleranlegget, og så gjemte han seg i studioet.
Og så brukte han telefonen. Stemmer ikke det?
Ja vel. Jeg tyvlyttet på alles historier, og jeg...
Jeg vet det var galt.
Men det fikk meg til å forstå at jeg tok feil.
Ikke sant? Ja.
På skolen trodde jeg alle her bare var selvsentrerte og dømmende.
Men vi har mer til felles enn jeg trodde. Brett også.
Til og med Xavier.
Vi trenger hverandre.
Aniq, jeg visste ikke at du hørte alt.
-Jeg er lei for det jeg sa. -Nei, jeg skulle ikke ha...
Du ser ikke ut som barnet til faren fra Family Matters og Urkel.
Den hørte jeg ikke.
Jeg stiller som karaktervitne.
Ja.
Brett. Takk.
Men det er for sent. Den døren er stengt.
Nei, det er den ikke. Døren er åpen.
Garderobedøren.
Det tok lang tid, Gåtegutt.
Hva er det som skjer?
I alle historiene var garderobedøren stengt.
Men da jeg gikk opp dit, var den åpen.
Nei!
Noen gjemte seg i garderoben.
Ja. Morderen trengte ikke å gå ovenpå.
Vedkommende var allerede der.
Du gjemte deg i studioet mens jeg avhørte Chelsea. Det var da jeg skjønte det.
Sier du at det verken er Brett eller Aniq?
-Det stemmer. -Men du sa jo det var Brett.
Det var en test. Og nå vet jeg at det heller ikke var Aniq.
Men hvem var det da?
Den som er mest bitter over hvordan livet ble.
Den som fortalte den mest animerte og falske historien.
Å, nei.
Jeg? Hva?
Hei, vent. Beklager. Den lille engelen der?
Ja da. Du er den eneste som kan ha gjemt deg i garderoben.
Og du avledet alle med videoen din,
så de ikke skulle høre Xavier skrike da du drepte ham.
Fem, seks, sju! For festen varer evig...
Hvor er jeg? Hvorfor er jeg våt?
Dette blir gøy. Så nå er det min tur? Du må forklare. Alle så det.
Da videoen kom på, var jeg her sammen med Aniq.
Alle så det. Det er riktig.
Alle så det.
Og alle sa at du kom inn fra balkongen.
Unntatt deg.
Hva har skjedd?
Hvorfor ønsket du livet av Xavier?
Så forsto jeg at det hele begynte da du installerte AV-systemet hans.
Hva syns du om AV-utstyret jeg installerte?
Så smigrende at du ga oppdraget til en gammel venn.
Du var alene i huset, og Xavier var ikke hjemme.
Dette er spennende. Alle andre har jo fått en.
Mens du installerte systemet,
snoket du litt rundt i Xaviers filer.
Og fant...
Spor 12 "For en dritkul fest". Det er jo din tekstlinje?
Den har jeg gjort berømt, ja.
Du var bitter på Xavier fordi han ble stor stjerne.
Og han tok tekstlinjen din.
Det er feil. Jeg var slett ikke bitter, jeg var gira.
Han brukte tekstlinjen min. Vi er venner.
Han var ikke vennen din. Og det vet du godt.
Du følte deg som...
Går det bra?
Jeg flytter meg bare. Du virker så selvsikker.
-Slapp av. -Ja.
Du ville gi ham en sjanse til.
En siste sjanse til å hjelpe deg.
Så på skolejubileet ba du ham bidra på en låt.
Spør du meg helt seriøst om det? Etter at du dumpet meg for å gå solo?
Hvordan går det, forresten?
-Jeg ga deg et navn. -Moren min ga meg navnet mitt.
-Men jeg fant på "For en dritkul fest". -Hva snakker du om?
-Har du snoket i filene mine? -Nei, jeg har ikke snoket.
"For en dritkul fest" er ikke din tekstlinje. Det er sånt folk sier.
Vi er ikke venner. Det bestemte du for 15 år siden.
-Da gjorde jeg en feil. -Slutt.
La meg gjøre dette helt klart.
Jeg kommer aldri til å bidra på noen av låtene dine.
Du er et null. En taper.
Jeg er meg. Du er AV-fyren min.
-Jeg er ingen taper. -Fortsett å si det, du.
Ikke fortell dette til noen, er du snill.
Klart. Samme det.
Han sa nei, og du klikket.
Du var inspirasjonen bak låten, men hadde ingen rettigheter.
Det var bare én ting å gjøre for å få det du følte du fortjente.
Og det var å drepe ham.
-Drepe ham? -Ja.
Drepe ham og stjele låten.
Så sier du at han ga deg den
og gir ut låten som en duett
med deg og Xavier som din egen 2Pac.
Dette er et helt utrolig eventyr.
Jeg er faktisk imponert. Men det er bare løgn. Fri diktning.
Nei, det er du som har diktet.
-Du sa til Chelsea at du var i studioet. -Jeg skal spille inn en låt med Xavier.
Jeg var i studioet.
Men hvordan kunne du spille musikk der inne uten at alt dundret ut overalt?
For Maggie hadde vært der og skrudd volumet på maks.
Da jeg avhørte Aniq, var lyden kjempehøy.
Og så sa du at du ikke kom ut før etter at Aniq hadde våknet.
Så hvordan kan du ha hørt på musikk? Hvordan kan det stemme?
Du gikk bare inn, tok en alibi-selfie og gikk igjen.
Har du sett en seksåring?
Nei. Men bli her, for jeg skal skrive musikkhistorie.
Du bare dikter! Aniq, nå må du støtte meg.
Du måtte lure Xavier inn på soverommet alene,
så du kunne drepe ham.
Så du sneik deg ovenpå da festen nesten var over...
Og alle trodde du var i studioet.
Så da han sto ute på balkongen i første etasje,
blinket du med lysene på soverommet.
Lyset blinker på soverommet.
Jeg må nesten sjekke det.
Kanskje det er som i Parasitt.
Men så hørte du at Chelsea kom inn.
Ingen blinkende lys?
Bra kveld, ikke sant?
Hva er det du vil? Hva gjør du her?
-Dritkul fest! -Ser du?
Fem, seks, sju! For festen varer evig
Vi skanker hele natta Og vi kjenner rytmen ta oss...
Det var min idé.
Den er min.
Du har meg å takke for hele karrieren din.
Greit, nå skrur jeg av.
Du sa det hjalp å oppdatere appen.
Å, ja? Skal AV-fyren din hjelpe deg?
OK, mann. Dette er jo som i Psycho.
Faen. Rolig, kamerat. Vi begynner på nytt. Vent, Yasper!
Du tror det var meg?
Jeg var Xaviers venn. Vi skulle spille inn en låt.
Husker du ikke tekstmeldingene han sendte? Se her. La alle få se.
Culp hjalp meg med dette mysteriet.
-Ja da. -Ja.
-Hvordan da? -Jeg jobbet med en sak
der en mann drepte kona si.
Men hvordan fikk han henne til å åpne døren akkurat på riktig tidspunkt?
Han sendte en tekstmelding!
Og så slettet han meldingen etterpå.
-Skal AV-fyren din hjelpe deg? -Og du hadde Xaviers passord.
Da du hadde drept ham, sendte du en melding fra Xavier til deg.
For jeg har sjekket, og han svarer aldri på meldingene dine.
Men akkurat i dag svarte han plutselig?
"Spor 12 i arbeidsmappa kan funke."
Ja, og...
Og så gikk du ikke ned trappen der du kunne bli sett.
Turnmesteren.
Du slapp deg ned på balkongen her nede.
-Så kom du inn... -Aniq!
-...akkurat som alle har fortalt. -Hva skjedde?
Hvem var det?
Men planen din hadde en liten svakhet.
Aniq ville opp og stille Xavier til ansvar.
Det var Xavier.
Og du prøvde å stoppe ham for du skjønte at han kom til å bli mistenkt for drapet.
Jeg trodde du prøvde å hjelpe meg.
Jeg har hjulpet deg. Hun manipulerer deg.
Jeg har hjulpet deg hele tiden.
Hun mistenkte deg, så mistenkte hun Brett, og så den fyren der.
Walt!
Og nå er det meg. Hvem blir nestemann hun mistenker?
For det er en ting du mangler.
Du har noen helt ville teorier, men du eier ikke bevis!
Men det er jo bevis.
Det er et skjult kamera på Xaviers soverom.
I Private Eyes-plakaten. Det ser alt.
Du forsto at overvåkningskameraene fanget opp hva du gjorde.
Hva er det du driver med?
Du måtte få slettet det.
OPPTAK SLETTET
Nei, nei, nei!
Det var jo det jeg prøvde å si.
Du hadde Xaviers telefon.
Jeg skal skrive en spydig twittermelding.
Du har deksel på telefonen din.
Det står "Yasper" i gull, og S-en er et dollartegn.
Telefonen du hadde da, var uten deksel.
Du slettet opptakene.
-Så det så ut som det var Danners feil. -Jeg gjør ingen feil.
Så jeg skal ha drept Xavier og gått rundt med telefonen hans?
Hva skulle jeg med den?
Kopiere Xaviers låtideer.
Vil ikke være under deg
Zo-o-o-ë
Det er alltid god akustikk på do.
Du kunne ikke sende filene med e-post. Det kom de til å sjekke.
Vi sjekker alt sånt.
Jeg så deg i dusjen.
Du spilte låtene og tok opp med din egen telefon.
-Yasper? Hva gjør du i dusjen? -Akustikken er helt rå.
Jeg lover at jeg ikke har Xaviers telefon.
Ransakning. Sjekk lommene hans!
Har du ransakingsordre?
Jeg trenger ikke ransakingsordre.
Jeg har to telefoner. Er det ulovlig?
En til firmaet mitt og en til venner. Og alle her er slettet fra vennetelefonen.
Den er ikke Xaviers.
Skru på lyden, og legg den tilbake i lommen hans.
Vil dere ha det litt gøy? Det vil jeg.
Du tror visst jeg er dum.
Dere dro på nachspiel for å ha det gøy.
Men det ble ikke så moro fordi noen så gjerne vil bli berømt.
Så nå syns jeg vi skal ha det litt moro.
Har du Xaviers nummer?
Få se.
Lille, tynne jævel.
-Jeg gleder meg. Er dere klare? -Ja.
Da kjører vi.
Ferska!
Jeg visste det!
Det var ham!
-Ferska! -Å, herregud.
-Det var det jeg sa. -Bra, elskling.
-Det er kona mi. -Kleint.
Dere skjønner ingenting.
Dere har deres egne historier.
Men Xavier... Han hadde meg å takke for alt.
Jeg ga ham en karriere, et navn.
Jeg ga ham et navn. Men han ville snyte meg for alt sammen.
Det var jeg som skulle vært den store stjernen.
Det var jeg som skulle bli berømt.
Jeg ba bare om litt av æren. Bare litt. Hvorfor var det å urimelig?
Jeg hjalp ham i gang. Hvorfor skal ikke jeg ha litt av kaka?
Han prøvde å lure meg. Jeg ville ikke la ham tjene seg rik på min tekstlinje.
"For en dritkul fest" er min tekstlinje!
Den perfekte linjen i en festlåt! Og den er min!
Og det er en ting dere ikke har tenkt på.
Hva da?
Han stikker av! Mistenkte rømmer til fots!
-Jesus! -Sånn går det.
Det var ikke meningen at du skulle ta skylden.
Jeg prøvde å hjelpe deg med å så tvil.
-Aniq, du er min venn. -En venn ville aldri gjort noe sånt.
Opp med deg.
Unnskyld.
Jeg følger ham ut snart.
-Jeg sa jo du kunne stole på meg. -Så da du anklaget Brett...
Jeg trodde ikke du var innblandet.
Men du var så tett koplet til Yasper at jeg måtte være sikker.
Og så sa Zoë at du var en bra mann, og at du kom til å gjøre det rette.
Jeg lurte på om du ville lyve for å redde ditt eget skinn. Men det gjorde du ikke.
Takk.
Jeg kan legge inn et godt ord for deg,
hvis du skulle ønske en karriere i politiet.
Du kan løse gåter som redder liv.
Takk. Det er ikke helt min greie.
Men hvis du trenger hjelp med en sak...
...er dette kortet mitt, tror jeg. Alt er vått.
Kult.
Ja.
Nå får vi ham ut. For helvete!
Er det fostervannet til Jenn 2 jeg sklir i hele tiden?
Så ekkelt!
-Sjefen kommer. -OK, OK.
Kan vi få en uttalelse?
Nå er jeg stjerne.
Hei! Sjekk ut musikken min!
Følg meg på @yazzmatazz69. Her er en smakebit.
Danner, hva er alt dette?
-Jeg... -Hei.
-Aldrin! Godt å se deg. -Mad Dog.
-Ja. -Hørte du var her.
-Lager fremdeles bråk, ser jeg. -Beklager, du kommer for sent.
Jeg tok morderen. Han tilsto.
Det gjorde du ikke.
Og du kom hele veien fra L.A.?
Du kan like gjerne sette deg på flyet igjen.
-Beklager. -Takk for at du spiller på lag.
Jeg beklager...
Ska-pe Diem. For en dritkul fest!
Hold kjeft!
-Jeg må bare hente noe. -Ja da.
-Jeg må bare ha... -Alt vel?
Chelsea. Du...
Jeg vil bare si...
Jeg er lei for at jeg ikke var særlig hyggelig mot deg.
Det raseriet du bærer på, er helt vilt.
Gravidhjerne.
Du har ikke det, elskling. Slutt å plage kona mi.
Jeg bryr meg ikke.
Så bra. Venner?
Nei.
-Hei, småen. -Pappa!
-Snakkes, Walt. -Walt? Du husket navnet mitt.
Ingen glemmer det nå.
-Walt. -Ja, Walt.
Walt.
Jeg har bursdag i dag.
Gratulerer med dagen, Walt.
Vil du bli med og spise frokost?
-Vi kan ta Yaspers leiebil. -Ja.
Dette skal til laben. Bevismateriale.
Trodde det var en gave. Jeg har... Ja.
Ha det, Mags.
Beklager.
-Kan jeg kjøre? -Klart.
Da drar vi. Klar?
Er mamma og den tøysete mannen venner nå?
-Ja. -Jeg liker ham.
Men han er ikke like kul som pappa? Og nå skal du si: "Aldri i verden."
-Aldri i verden. -Ja! Sånn skal det låte.
Jeg skal bare gjøre et kort stopp her.
-OK. -Har vi kommet til veis ende?
Ja.
-Ut med deg. -Ut? Ja vel.
-Det var hyggelig. -Ja vel, ja?
-For en sinnssyk natt. -Det var det, men...
Men nå er vi her.
Musikken spiller, og vi er helt alene.
Og nå lurer jeg på om du noen gang skal prøve deg?
Jeg mener... Jeg vil gjerne. Men en mann er død.
-Ja. -Og en måtte i fengsel.
Ja.
Det gjør ikke underverker for romantikken.
Men, du vet...
Så kanskje om et par uker, når ting har roet seg litt, kan vi...
Hei. Walt.
Unnskyld at jeg avbryter. Kunne dere kjørt meg hjem først?
Tekst: Trine Haugen