Afterparty
Děkuji, že mi dovolíte se jí zeptat na pár otázek.
Takže…
Germain právě přistál. On i kapitán už jedou sem, takže…
Dobře.
Ahoj, zlato. Nic jsi neprovedla.
Jen se tě chci zeptat, co si z dneška pamatuješ.
Dnešek mě hrozně moc bavil!
Aha, tak povídej.
Přišla jsem, protože Veronica měla něco naléhavého.
Když jsem přišla, viděla jsem, jak máma objímá a možná i líbá nějakého pána.
To je Kevin Koala.
Hrál si s ním a legračně zpíval.
Jakože: „Nazdárek, šmankote, Billabong.“
Když mě měl táta zavézt domů,
ten srandovní pán měl pořád mého koalu.
Chtěla jsem ho a řekla…
On má mého koalu! Chci svého koalu!
A táta na to… „Dobře. Donesu ti ho.“
A pak bylo…
- Jo! - Jeli jsme hrozně rychle.
Byla to hrozná sranda.
Chtěla jsem nějakou ovocnou dobrotu.
Táta řekl „dobře“, ale nic mi nedal.
A pak táta vystoupil a řekl mi: „Počkej tady.“
A pak ten pán, co roznáší jídlo na tácech,
vyšel z garáže, uviděl mě a řekl:
„Ty necháš svý děcko v autě bez dozoru?“
„Neříkej mi, jak se mám starat o svý dítě. Má otevřený okno.“
Bouchl ho do nosu.
A pak šel dovnitř.
A pak jsem dlouho čekala.
Byla to hrozná nuda.
Rozhodla jsem se, že půjdu tátovi říct, že mi nedal tu dobrotu.
To ho určitě zajímalo.
Na té party to bylo hrozně super.
Jsem Walt.
Ten pán, co zpíval s koalou, spal na zemi.
„Nechceš toho spícího pána pokreslit?“
Jo, umím skvěle kreslit. Udělám kočičku.
Pak jsem uviděla fotku toho pána z Hrozně hladových hrošíků.
Je to můj oblíbený film.
Von Pytlák do nich vpravil sérum. Jsou pak hladoví.
Jak moc hladoví?
Hrozně hladoví.
Už se blíží.
Pak se stala ta nejúžasnější věc.
Trefa!
Uteč!
- Takže… - No?
Vrátíš se k vyprávění, prosím?
Jo. Pardon.
Prozkoumávala jsem to tam, ale zničehonic…
„Bože můj.“
Uviděl mě táta.
Hrála jsem na schovku.
Teď mě táta nepozná!
Deset!
„Maggie, vím, že jsi to ty.“
Nezabralo to.
- „Pardon.“ - Jsem Walt.
- Walt. Walter. - „Uhni, prosím.“
„Mám tě.“
„Viděla tě maminka?“
Ne, ale já ji viděla s tím pánem, co zpíval.
„Vidělas ji? S ním?
S Xavierem? Co dělali?“
Byl to ten z té školy.
Asi se muckali.
Pak říkal: „Ještě musím něco udělat.
Pak pojedeme co nejrychleji domů.“
A když řekl to poslední, řekl to hezky?
Ne, řekl to svým burácivým hlasem.
„Muckali? Ještě musím něco udělat.
A pak pojedeme co nejrychleji domů.
Nevylízej ven, dokud nepřijdu!“
„Xaviere!“
A pak se tam křičelo a pak jsem usnula.
Takže chtěl udělat ještě jednu věc a pak se křičelo, jo?
Mohli bychom to před ní neříkat?
Zlatíčko, pamatuješ si ještě něco, co jsi viděla nebo slyšela nebo…
Cokoliv.
Jednu věc jsem viděla, ale bylo to něco škaredého.
Povídej.
Vykoukla jsem, když jsem zaslechla ten křik.
Vchodové dveře byly pootevřené, ale moc jsem toho neviděla.
Zahlédla jsem tu těhotnou paní, co se jmenuje číslo dvě, jak křičí,
protože počůrala podlahu.
Říkala: „Praskla mi voda!“
Ale vím, že čůrala, protože to šlo zpod jejích šatů.
A navíc ani vodu nedržela.
Asi máš pravdu. Předtím jsem na tom myslím uklouzla.
Zavolej Matsunovi, ať obvolá místní porodnice.
Moc ti děkuju. Odvedla jsi skvělou práci. Plácneme si.
Jo! Jsi třída.
Zoë, poslední otázka.
Říkala jste, že jste šla s Chelsea k baru,
když se Aniq probudil?
Jo.
Jak dlouho jste nebyly na schodech?
- Asi tak minutu. - Děkuji.
Musím se jít nahoru podívat do Xavierova pokoje.
Pak můžeme zatýkat.
Kdo to udělal?
Všechny nažeň do obýváku, prosím.
Co se tam stalo?
Myslím, že si myslí, že Brett…
Když jsme sledovali, jak ses vzbudil, tak si myslí, že…
Jsi v pohodě?
Ani ne.
Asi musím jít uspat dceru.
- Tati! - Ahoj, Maggie.
Můžu s tebou mluvit? Ne? Za chvilku si tě najdu. Mám tě rád.
Udělal to Brett. Já to věděl. Předtím jsem to říkal.
- Všichni tu zůstaňte. - Jo.
Prosím? Máme tu zůstat, že?
Jo.
To je pro tebe skvělý, jsi z toho venku.
Myslím, že to neudělal.
Co? Proč?
Tak poslouchejte.
Vstávat! No tak.
Mám dobrou zprávu. Konec čekání.
Už vím, kdo je vrah.
Pardon, vy to řeknete nám všem?
Jako záchranář musím říct, že to je neobvyklé.
Jste dobrovolný hasič.
Dělám to pro radost, ne pro peníze. To řekl Gándhí.
To teda ani omylem.
Tak to říct měl.
Máme 12 minut.
Díky. Všichni jste celou noc mluvili
a teď je řada na mně.
- Bože! - Co zase?
Právě jsem dostala zprávu, že Jennifer 2 porodila.
„Manžel se vrací z Tokia. Máma a děťátko se mají skvěle.“
Bože, snažím se vám říct, kdo zabil Xaviera!
Poslouchejte.
Probereme, kdo to mohl udělat.
Chelsea,
jste poslední, kdo viděl Xaviera naživu.
Dala mu placatku, ve které byla sedativa pro kočky.
- No… - Počkat. Ty jsi ho omámila?
- Co? - Bože…
Řekněme, že lže a že se na to nevykašlala,
že mu ten kočičí nápoj dala
- a strčila ho přes zábradlí, ano? - Ne.
A pak šla dolů jakoby nic.
Povězte mi, není trochu šílená?
- Je to magor. - Trochu.
- Je to blázen. - Jo.
Já to neudělala.
Já vím, drahá.
Indigo totiž říkala, že viděla Zoë a Chelsea u schodů,
když Jenn 1 na hlavu čůral Xavier,
který však jen vyléval tu placatku. Byl naživu.
A ta sedativa nebyla zas tak silná.
S whiskey a trochou zázvoru. Takhle já to dělám.
Takže, Jenn 1, tohle vám teklo do vlasů. Nebyla to moč.
Pardon, ale tohle má být lepší, jo?
- Mnohem. - Jasně.
- Moč? - Než moč?
V Evropě to je jinak.
Jednu osobu však většina z vás viděla, jak šla nahoru po schodech. Aniq.
Musela jsem se sebe zeptat:
„Moje já, byl na to čas, aby tam nahoru šel ještě někdo jiný?“
A odpověděla jsem si:
„Ano, moje já.“
A víte co?
Studený to vůbec není dobrý, to vám řeknu.
- Je to dlouho venku. - Skoro celý den.
Zoë říkala, že s Chelsea odešly od schodů
asi tak na jednu minutu.
- Šly se podívat na Aniqa, jak šílí. - Kde to jsem?
- Je to pravda, Chelsea? - Ano, je.
Vyslechla jsem si pět různých verzí tohoto momentu.
A v každé verzi v tom obývacím pokoji nebyli tři lidé.
Byl to Walt…
Kdo, já? No jo.
…Maggie…
…a Brett.
A Maggie spala v Brettově autě,
takže budu předpokládat,
že vrahem není ona.
A taky je jí šest, takže asi fakt ne.
- Ale pak mě napadl Walt. - No jo.
Neviditelný Walt.
„Jak by si mě mohli lidi zapamatovat? Nevím, třeba kdybych spáchal vraždu?“
Provokativní slova.
Měl dostatek času jít nahoru, aniž by si toho kdokoliv všiml,
protože Walta si nikdo nevšímá.
A co moje máma?
Ne. Já to neudělal. To jsou fakta.
Berte mě vážně. Prosím.
Kde jste byl, Walte?
Kde jsem byl?
Když byli všichni dole v obýváku, kde jste byl vy?
- No, to je… - Já vím kde.
V koupelně vestibulu, chtěl jste se svlíknout jako na střední.
Co? Jak to v… Kdo vám to řekl?
Jak to můžete vědět?
Protože Ned tam vedl Jenn 1,
aby umyli to, co nebyla moč, ale nemohli se tam dostat.
Ale v koupelně byl někdo na záchodě a kadil, paní.
Poté co jsem vyslechla Aniqa, jsem ho viděla tam jít.
Překročil župan na zemi.
Má pravdu. Můj první pokus se svlíknout na té party na střední nevyšel.
#fail.
Chtěl jsem to udělat znovu, abyste si mě zapamatovali.
Svlíct se před váma. Tak začínají přátelství.
Obsazeno.
Tak jo.
Zavolejte záchranku!
Bože můj.
Xaviere!
Myslel jsem, že mám druhou šanci, aby si mě lidi zapamatovali.
Abyste mě viděli nahýho a…
Takže, zbývají nám dvě osoby.
Aniq, náš původní podezřelý, o kterém víme, že šel nahoru,
nebo Brett, který se objevil až poté, co se našlo tělo.
Jo.
Takže kdo? Aniq? Brett?
Brett? Aniq?
Myslím, že vím, kdo je vrah.
Brett.
Bože můj.
- Bože. - Ne, ani náhodou. Brett?
To ne. Brett Corvett?
- Ne. - Počkat.
V obýváku nebyl. To si pamatuju naprosto přesně.
Musel to být on.
Jennifer 1, drž hubu!
Co to meleš? Já nikdy nikoho nezabil.
Mě Xavier nezajímá. Nezabil jsem ho. Říkal jsem vám to!
Byl jsem se svojí dcerou v autě a donesl jí…
Ne, prr. Byl jste to vy.
A povím vám, proč si to myslím.
Byl jste na Xaviera naštvaný, že se ocucával se Zoë.
Také jste strčil Aniqa do té krevetové sochy,
- což není pěkné. - Jiný problém.
- Dal jste ránu číšníkovi. - Nevíte, co mi řekl.
A jste známý tím, že lžete. Xaviera jste zabil vy.
- Ne! - Koukněte, jak se rozčilujete.
Obviňujete mě z vraždy!
Ne. Zabil jste ho.
Ticho, nebo vás zabiju!
Kdybyste to neudělal, byl byste klidnější.
Já jsem v tomhle baráku nikoho nezabil!
Ani v žádným jiným baráku!
Ne. Já ti říkal, že to byl on.
Něco tu nesedí. Časově to nevychází.
Když jsem se vzbudil, asi jsem viděl Bretta, jak jde k autu.
Takže si nejseš jistej?
Byl jsem dezorientovaný, ale…
Vchodové dveře byly otevřené. Byl tam. Viděl jsem ho.
Jestli to řekneš, tak půjdeš sedět ty.
Buď ty, nebo on. A on má na dobrýho právníka.
Takže mám lhát?
Zoë, mohla bys prosím tady paní policistce říct,
že i když mám plno chyb, tak nejsem vrah? Řekni jí to, Zoë.
Já…
- Co děláš? - Já…
Já…
On to neudělal.
Co? Pardon.
Po probuzení jsem viděl Bretta venku.
Jestli to sedí časově, tak to nemohl udělat.
Počkat, říkala jsi, že to udělal.
Já věděla, že to byl Aniq. Měla jsem být polda.
Takže se přiznáváte?
Ne, ale…
Vím, že mi to nijak nepomůže,
ale nemůžu v tom Bretta nechat, když vím, jak to bylo.
Vždyť mě nesnášíš.
Nesnášel, to jo, jako většinu z vás.
Ale poté, co jsem celou noc poslouchal ty vaše verze, mi došlo…
Počkat, ty jsi naše výpovědi odposlouchával?
- Cože? - Jo.
- Poslouchal všechny. - Jo.
A sakra.
- Jak? - Jak?
Prvně přes intercom, pak se schoval v nahrávací kabině
a pak poslouchal pěkně mazaně přes mobil.
Jo.
Jo, poslouchal jsem všechny vaše verze
a vím, že to byla chyba.
Ale došlo mi, že jsem se spletl.
Víte? Jo.
Na střední jsem měl za to, že jste všichni sobečtí a že pomlouváte.
Ale máme toho společného víc, než jsem si myslel. I s Brettem.
I s Xavierem.
Potřebujeme se navzájem.
Aniqu, já jsem nevěděl, že nás posloucháš.
Fakt promiň za to, co jsem říkal.
Ne, neměl jsem…
Nevypadáš, jako kdyby táta z Family Matters a Urkel měli dítě.
To mi uniklo.
Budu svědčit v tvůj prospěch.
Jo.
Brette, díky.
Ale na to už je pozdě.
Dveře se zavřely.
Nezavřely. Jsou otevřené.
Dveře od šatny.
To vám ale trvalo, pane Hlavolame.
Co se děje?
Ve všech verzích byly ty dveře od šatny zavřené.
Když jsem tam ale šel, byly otevřené.
To ne!
Někdo se schovával v šatně.
Jo, vrah nemusel jít nahoru během té jedné minuty,
protože už tam byl.
A to, že jste se schoval v té kabině, když jsem mluvila s Chelsea,
mi pomohlo to vyřešit.
Dannerová, takže to není ani Brett, ani Aniq?
- Správně. - Řekla jsi, že to udělal Brett.
To byl test. Věděla jsem, že to nebyl Brett.
A teď vím naprosto jistě, že ani Aniq.
Aha, tak kdo teda?
Byl to někdo, koho naštvalo, jak dopadl jeho život.
Ten, jehož verze byla nejvíc zkreslená a falešná.
Ale ne.
Já? Co?
Pardon. Tady tenhle andílek?
No jo. Jste jediný, kdo se v té šatně mohl schovat.
A všechny jste rozptýlil tím svým videem,
aby neslyšeli Xavierův křik, když jste ho zabil.
Pět, šest, sedm! Protože ta party nikdy…
Co se děje? Proč jsem mokrej?
To bude zábava. Takže teď já?
Vysvětlete, jak jsem to mohl udělat. Všichni jsou mi svědkem.
Když se pustilo to video, byl jsem dole s Aniqem.
Všichni byli svědkem. To jo.
Všichni byli svědkem
a všichni řekli, že jste přišel z balkónu.
Až na vás.
Jsi v pořádku?
Věděla jsem, že jste to udělal vy, ale proč?
Pak mi došlo,
že to začalo už před pár měsíci, kdy jste mu sem dával ten systém.
Co ten A/V systém, co jsem ti nainstaloval?
Moc mě potěšilo, že jsi na to zavolal starýho kamaráda.
Byl jste v jeho domě sám, ani Xavier tam nebyl.
Tohle mě baví. Všichni byli obvinění. Do toho.
Myslím, že když jste to instaloval,
tak jste prohledal Xavierovy složky
a narazil na
stopu číslo 12: „Skvělá party, co?“ Vaše hláška, že?
Moje hláška. Proslavil jsem to, jo.
Neměl jste Xaviera rád, protože se z něj stala hvězda, ale z vás ne.
Byla to vaše hláška a on ji ukradl.
To je hloupost, já nebyl naštvaný, ale nadšený.
Použil můj text. Jsme kamarádi. Prostě super.
Nebyl váš kamarád a sám to dobře víte.
Přišlo vám, že…
Není vám něco?
Jen vám uhýbám. Jste tak sebevědomá. Chci, abyste…
- Klid. - Jo.
Chtěl jste mu dát ještě jednu šanci,
aby vám pomohl.
Na srazu jste ho tedy poprosil, jestli by vám neposvětil skladbu.
To myslíš vážně?
Vykašlal ses na mě a dělal sis svoje.
- Jak se ti daří? - To není fér. To jméno máš díky mně.
To jméno mi dala máma.
Ale vymyslel jsem „Skvělá party, co?“.
- Byl to můj nápad. - Cože?
- Ty jsi prohledával mý složky? - Ne, neprohledával.
„Skvělá party, co?“ není tvoje. To se prostě říká.
Nejsme kamarádi, jasný? Řekl jsi to před 15 lety jasně.
- Udělal jsem chybu. - Dost.
Řeknu ti to naprosto jasně, jo?
Nikdy žádnou tvoji skladbu neposvětím.
Jsi nula. Jsi ubožák.
Já jsem já. Ty mi instaluješ A/V zařízení.
- Nejsem ubožák. - Jo, to si namlouvej.
Může to zůstat mezi náma, prosím?
Jo, jasně. Jak chceš.
Odmítl vás a byl jste vzteky bez sebe.
Ta písnička vás napadla, ale neměl jste na ni právo.
A byl jenom jeden způsob, jak dostat, co si zasloužíte:
Zavraždit ho.
- Zavraždit? - Jo.
Zavraždit, ukradnout písničku
a pak říct, že vám ji věnoval,
vydat to jako duet
s váma a Xavierem, což měl být takový váš 2Pac.
To je neuvěřitelná, neskutečná a vymyšlená pohádka.
Jsem ohromen, ale je to naprostá lež. Všechno jste si vymyslela.
To vy jste si vymýšlel,
protože jste řekl Chelsea, že jste byl v nahrávacím studiu.
- To bylo vaše alibi. - Nahraju skladbu s Xavierem.
Já tam byl.
Ale jak jste tam mohl být a poslouchat hudbu, aniž by hrozně řvala?
Protože tam prvně byla Maggie a všechno na plno zesílila.
Když jsem mluvila s Aniqem, ještě to tak bylo.
A pak jste řekl, že jste vyšel ven až poté, co se Aniq vzbudil.
Jak jste teda mohl něco poslouchat?
Jako jak?
Jenom jste tam šel, udělal si selfíčko jako alibi a pak jste odešel.
- Nebyla tu šestiletá holka? - Ne, kámo,
ale zůstaň. Chystám se vstoupit do hudebních dějin.
Všechno si vymýšlíte! Aniqu, zastaň se mě.
Potřeboval jste být s Xavierem sám v jeho pokoji, abyste ho mohl zabít.
Takže jste se vykradl nahoru, když party skomírala.
Všichni si mysleli, že jste v nahrávacím studiu.
Když byl Xavier dole na balkóně u obýváku,
začal jste v jeho pokoji blikat světly.
Světla v mojí ložnici jaksi divně blikají.
Asi bych to měl zkontrolovat, aby to nebylo jako ve filmu Parazit.
Pak jste ale slyšel, že tam jde Chelsea.
Nic ti tu nebliká.
Zábavnej večer, co?
Ježíš, co tady děláš? Proč tu jsi?
- Skvělá party, co? - Vidíš?
Pět, šest, sedm! Protože ta party nikdy neskončí. A budem tančit až do rána…
To byl můj nápad.
Patří mi.
Celou svoji kariéru máš díky mně.
Dobrý. Já tu kravinu vypnu.
Proč… Řekls, že update pomůže.
Co? Chceš, abych ti pomohl? Tak.
Ach jo, tohle je jak z Psycha.
Kurva. Dobrý, vole. Začneme znovu, jo? Yaspere, počkej!
Myslíte, že jsem to byl já?
Byl jsem jeho kámoš. Šel nahoru, měli jsme nahrávat.
Mám přece ty zprávy.
Psal mi, koukněte. Všem to ukažte.
Víte co? Tohle mi pomohl vyřešit Culp.
- Je to tak. - Jo.
- A jak? - Dělala jsem na případu,
ve kterém manžel zabil ženu.
Snažili jsme se zjistit, jak ji přiměl,
aby šla ke dveřím v moment, kdy ji chtěl zabít.
Prostě jí napsal esemesku.
Věděl heslo na její mobil
a tu esemesku smazal.
- Chceš pomoct? - Vy jste Xavierovo heslo věděl.
Instaloval jste ten systém.
Poté co jste ho zabil, jste si z jeho mobilu poslal esemesku.
Prošla jsem si to, ale on vám nikdy na nic neodpovídá.
Proč vám odpověděl zrovna dnes?
„Použijeme stopu 12 ve složce rozpracovaných.“
Jo, a…
Poté co jste to poslal, jste nesešel po schodech, aby vás nikdo neviděl.
Vy gymnasto jeden.
Skočil jste z toho balkónu čtyři a půl metru dolů na tenhle balkón.
- Pak jste přišel… - Aniqu!
- …jak říkali ostatní. - V pohodě? Jsi v pořádku?
Kdo to udělal?
Váš plán měl jenom jeden problém.
Aniq si to chtěl s Xavierem vyřídit a jít nahoru, že?
Udělal to Xavier, že?
Snažil jste se ho zastavit,
protože jste věděl, že se stane hlavním podezřelým.
A já myslel, že ses mi snažil pomoct.
Pomáhal jsem ti. Obrací tě proti mně.
Pomáhal jsem ti přece od začátku.
Obvinila tebe, pak Bretta, pak tady toho cizího chlapa.
Jsem Walt!
A teď obviňuje mě. Kdo bude další?
Koho obviní jako dalšího?
Protože sice máte šílený teorie, ale nemáte vůbec žádný důkazy.
Důkazy jsou.
V Xavierově ložnici je tajná skrytá kamera.
Je v plakátu ze Soukromých oček. Pozoruje.
Došlo ti, že tam je bezpečnostní kamera, co viděla, co jsi provedl.
Co děláš?
Musel jsi to smazat.
ZÁZNAMY SMAZÁNY
To ne.
No jasně! To jsem se vám snažil říct.
Měl jsi Xavierův mobil.
Napíšu škaredý tweet.
Na mobilu máš ten svůj obal.
Je tam zlatě napsáno „Yasper“ a místo S je znak dolaru.
Tamten mobil žádnej obal neměl.
KAMERY FORMÁTOVÁNÍ
Z jeho mobilu jsi smazal záznamy, aby to vypadalo, že udělala chybu.
Já chyby nedělám.
Takže jsem Xaviera zabil, vzal mu mobil a nechal si ho?
Na co? K čemu?
Abys zkopíroval Xavierovy nápady.
Přenesl jsem se přes to, že jsem byl pod tebou.
Zoë.
Na záchodech je dobrá akustika.
Nemohl jsi to poslat e-mailem, to by zkontrolovali.
To je pravda.
A v té sprše jsem tě sám viděl.
Z jeho telefonu sis je nahrával do svýho.
- Co děláš ve sprše? - Ahoj.
Je tu super akustika. Poslouchej.
Přísahám, že u sebe Xavierův mobil nemám.
Jako kdysi. Prošacuj ho. Prohledej mu kapsy.
Chcete mě prošacovat? Máte povolení?
- Nepot… - To jako můžete, jo?
Povolení nepotřebuju.
Mám dva mobily. To přece není zločin.
Jeden pracovní a jeden pro kamarády.
Všechny si vás smažu.
Není Xavierův.
Zapni zvuk…
- Do toho. - …a vrať mu je.
Chcete se pobavit? Já jo.
Děláte, jako bych byla blbá.
Všichni se na afterparty přišli bavit,
ale moc se to nepovedlo, protože někdo tady chtěl být slavný.
Tak to změníme a pobavíme se.
Jaké má Xavier číslo? Máš ho?
- Ukaž. - Tak.
Hajzlík jeden hubenej.
- Nemůžu se dočkat. Připraveni? - Jo.
Tak jdeme na to.
X označuje bod G na její mapě potěšení.
A jste namydlenej!
Já to věděla!
Udělal to!
- Jo! Udělal to. - Bože.
- Já to věděla. - Dobře ty.
- Moje šikovná žena. - Fakt děs.
Vy vůbec ničemu nerozumíte.
Všichni máte nějakou svoji verzi.
Xavier mi ale dlužil
všechno.
Dal jsem mu kariéru. Dal jsem mu jméno.
I jméno, pamatuješ? A stejně se mnou chtěl vyjebat.
Hvězdou jsem měl být já. Já měl být ten úspěšný.
To já měl být slavný.
A chtěl jsem po něm jenom špetku uznání.
Jen trošku. Je to moc?
Nezasloužím si to? Já mu pomohl odstartovat.
Neměl bych dostat aspoň kousíček?
Stejně se mnou chtěl vyjebat.
Na mým textu jsem ho zbohatnout nenechal.
„Skvělá party, co?“ je můj text, do prdele!
Je to dokonalé shrnutí oslavné hudby! A je to moje!
A ještě něco, co vás ani nenapadlo.
Co?
- Honem! Utíká. - Za ním! Dostaňte ho!
Podezřelý utekl!
- Bože. - To máte za to.
Já nechtěl, aby to padlo na tebe.
To nebylo součástí plánu.
Proto jsem se snažil, abys vznesl pochybnosti.
Jsi můj kamarád.
Tohle by kamarád neudělal.
No tak. Vztyk.
Omlouvám se ti.
Za chvíli půjdeme.
Já říkala, že mi můžete věřit.
Když jste obvinila Bretta…
Já tušila, že s tím nemáte nic společného,
ale byl jste s Yasperem tak spolčený, že jsem si musela být jistá.
A navíc mi Zoë řekla, že jste dobrák,
a že když na to dojde, uděláte správnou věc.
Chtěla jsem vědět, jestli budete na svoji obranu lhát.
Ale nelhal jste.
Díky.
Mohla bych vám k nám napsat doporučení,
kdybyste chtěl zkusit kariéru u policie.
Řešit hádanky, co zachraňují životy.
Díky, ale policie mě moc nebere.
Ale kdybyste potřebovala pomoc s případem,
tak tady mám vizitku. Asi.
Byly mokrý.
Tak fajn.
Jo.
Tak ho odtud odvedeme.
Sakra! To tady pořád kloužu na plodové vodě Jenn 2?
Hnus!
- Kapitán je tady. - Tak jo.
Vaše vyjádření, pane.
- Jsem hvězda. - Kapitáne…
Hej! Poslechněte si moji hudbu!
Sledujte mě na @Yazzmatazz69. Tady je malá ukázka.
Hudebník.
Dannerová, co se to tu děje?
- Kapitáne, já… - Ahoj.
- Aldrine! Ráda tě zase vidím. - Dogo.
- Jo. - Slyšel jsem, že tu jsi a děláš problémy.
Promiň, ale jdeš pozdě.
Já ho dostala. Jo. Ke všemu se přiznal.
- Nevěřím. - To jsi sem letěl až z LA?
Můžeš se otočit a letět zase zpátky.
- Omlouvám se. - Díky, že jsi týmovej hráč, ty mistře.
Omlouvám se. Opravdu…
Skape Diem. Skvělá party, co?
Drž už kurva hubu!
- Pane kapitáne, pro něco si skočím. - Klidně.
- Jdu si pro… - Jak je?
Chelsea, hej…
Poslyš, jenom ti chci říct,
že je mi líto, že jsem se k tobě nechovala moc hezky.
Je to šílený, kolik máš v sobě vzteku.
Těhotenský mozek.
To ty ale nemáš, zlato… Dala bys mojí ženě pokoj?
Jasně, klidně.
Super.
Kamarádky?
Ne.
Ahoj.
Tati!
- Měj se, Walte. - Walte? Pamatuješ si mý jméno?
Po dnešku ho nikdo nezapomene.
- Walt. - Jo, Walt.
Walt.
Mám narozeniny.
Všechno nejlepší, Walte.
Nechceš zajít na snídani?
- Yasperovo půjčený auto je ještě… - Jo, chci.
Nesu to do laborky jako důkaz.
Já myslel, že to je dárek. Mám na… Jo.
Ahoj, Maggie.
Promiň.
- Můžu řídit? - Jo.
Tak jdeme na to. Můžeš?
Takže maminka a ten srandovní pán se kamarádí?
Jo.
Líbí se mi.
Ale ne jak tvůj táta, že?
Teď máš říct „ani náhodou“.
- Ani náhodou. - Jo! To je ono.
Tak, já tady na chviličku zastavím.
- Tak. - Dál nepojedeme?
Ne.
- Vystupovat. - Vystupovat? No tak jo.
- Rád… - …jsem tě viděla.
- Rád jsem tě viděl. - Bože.
Šílená noc.
Byla to fakt šílená noc, ale…
…jsme tady.
Hraje hudba
a jsme tady sami,
a tak si říkám, jestli se té šance někdy chopíš.
No… Chtěl bych, ale dneska někdo umřel.
- Jo. - A někdo šel do vězení.
To jo.
Nepřipadalo mi to afrodiziakální.
- Jo. - Jo.
Ale…
Takže třeba za pár týdnů, až se to trochu uklidní, tak bychom mohli…
Ahoj. Tady Walt.
Pardon za vyrušení.
Mohli byste mě prvně zavézt domů, nebo…
Překlad titulků: Karel Himmer