Menininkė. Daug apie tave girdėjau. Visi apie tave kalba.
O tu labai gini savo bičiulį Aniką.
Jūs tikrai įsitikinusi, kad aš to nepadariau?
Ne. Neįsitikinusi. O padarei?
Ar niekad viduje nejautėte kitos „savęs“ -
tokios, kokia norėtumėte būti?
Ir „savęs“, kuria negalvojote, jog būsite,
ir negalite patikėti, jog esate?
Labai jau painiai pasakei, visai pasimečiau.
- Noriu kai ką prisipažinti. - Šūdas.
Tu pasakei burtažodį. Klok viską nuo pradžių, mieloji.
Gerai, taigi…
Kitaip nei visiems kitiems čia šįvakar,
man visai nebuvo keista būti mūsų mokykloje.
ZOJA
Atrodė, nė nebuvau iš jos išėjusi.
Šiuo keliu vaikščiojau daugybę kartų.
Ketveri metai mokykloje.
Sijonas - per trumpas.
Dešimt metų dirbau dailės mokytoja ir mokyklos administratore.
Sijonas - per trumpas.
Dieve, dabar aš - ponia Kranvinkl?
Anksčiau buvau linksmuolė.
RAIDAS
Linksmuolė Zoja.
Kažkur mano galvoje ji tebėra…
LINKSMUOLĖ ZOJA
…pasiruošusi išlenkti burnelę ir elgtis be stabdžių.
Tad šįvakar aš ją išlaisvinau.
PABĖGIMAS IŠ ŠOUŠENKO
SVEIKI SUGRĮŽĘ, 2006 METŲ LAIDA
Išleisk mane.
O, ne.
Nieko sau. Buvau užspausta nuo tos dienos, kai pastojai.
Jėzau. Ką gi! Turiu atsigriebti už prarastą laiką.
Nieko sau. Jie didesni?
Taip, puse numerio didesni, o su šita liemenėle atrodo įspūdingai.
PADARYK KĄ NORS GĖDINGO PAMATYK SAULĖTEKĮ
Sudariau sąrašą dalykų, ką turėtume šįvakar nuveikti.
Žinoma, kad sudarei. Kodėl jis perplėštas?
Jaučiau, kad pavežėjas mane smerkė.
Bet kai jis nusisuko, vėl jį suklijavau.
Palauk, vežeisi lipnios juostos į vakarėlį?
Visur nešiojuosi lipnią juostą.
Dieve mano. Negaliu patikėti, kad mes - tas pats žmogus.
Ar turėčiau dėl to nerimauti?
O, ne… Tai - tik mano vidinis konfliktas.
Tai ar turėčiau dėl to jaudintis?
Ne.
Tai tu dažnai užduodi sau klausimus ir pati į juos atsakai?
Tai - tik metafora.
„Pavogti gerai matomą daiktą.“
- Kaip nuobodu. - „Jei jis - skoningas.“
„Gerk tiesiai iš butelio.“
Juokinga.
„Septintas. Pasiglamonėk su žmogumi, su kuriuo įprastai to nedarytum.“
Šlykštu! „Su kuriuo“? Ne.
- Tuk. Tuk. Atleiskit. - Bro.
Negaliu to leisti. Klausyk, Zoja, neprivalai tą daryti.
Kaip ir privalau.
Taip, privalai, nes šiuo metu esi apklausiama.
Mes abu žinome, kad tu nieko nepadarei.
Mes abu to nežinome.
Ji galbūt kažką slepia…
Žinai, ką? Čiuožk iš čia.
Tavęs čia apskritai neturėtų būti.
- Gerai. - Esi įtariamasis.
Uždaryk duris iš kitos pusės. Prašau pagarbos!
Taigi, Zojos,
- prašau jus abi kalbėti greičiau. - Gerai.
Paimk savo telefoną.
- Kas mano telefonui? - Atsiliepk.
Atsiliepti?
Paskambinau tau ir palikau savo telefoną studijoje.
Galėsim paklausyti.
Tu - genijus.
- Tu - genijus. - Tyliau, gerai?
ANIKAS
Baterijos liko tik dešimt procentų? Tu gal išprotėjai?
Čia turbūt pilna kroviklių. Paieškokim.
- Geras planas. - Aha.
- Jei per toli nueisim, nieko nebus. - Man patinka.
Taip.
- Suraskim kroviklį kartu. - Pasakyk kitaip.
Šis vakaras turėjo būti linksmuolės Zojos vakaras.
Gerai, kale, paklausyk. Leisk man šįvakar pavadovaut, gerai?
- Tu tempi mano galvą. Ne. - Tai - mano galva.
- Velniop. - Žinau tik, kad kai noriu
- nusičiurkšt, man skauda kiaušus. - Bretas?
Ji mane mato?
Aš susitvarkysiu.
Kur Megė?
Ji - su Veronika.
Šis vakaras - mano.
- Mano vakaras. - Taip, susitikimas - ir mano.
Tad…
ir…
Taip man atrodė.
- Tarsi bezdėtų pro burną? - Tai jūs su juo kalbėjot?
Gerai, mąstyk pozityviai.
Sveika, Zoja.
- Dieve. - Dieve mano. Anikai.
Atleisk. Nežinojau, kad esu toks stiprus.
Anikas. Jis - visai nieko, tiesa?
Taip, toks mielas, kaip atvirukai, kuriuos Megė įteikia Motinos dienos proga.
Taip, pasimatysim viduje.
Nagi. Jis visuomet buvo toks mielas, juokaudavo per chemijos pamokas…
Ne. Nea. Tai - mano vakaras,
tad šįvakar su maloniais vaikinais
- mes nebendrausim. - Ei.
Mes pridarydavom visokių nesąmonių, nes galėjom. Būdavo smagu.
Todėl truputį nutrūksim, susirasim karščiausią bičą
ir įsisiurbsim jam į lūpas.
- Zoja! Kaip malonu tave matyt. - Miela ir malonu.
Merginos, šio vakaro laukiau labai ilgai.
Pamenat išleistuves?
Nekantrauju su visais pasikalbėt ir prisišniot kaip anksčiau.
Ne.
Kodėl… Negali būti. Kodėl nieko nesakėt?
Nežinojom, kaip tau pasakyti.
Kada būtų tinkamas metas.
- Nes tavo gyvenimas - palaida bala. - Labai.
Aš gersiu, nes nesu nėščia, tad galiu daryti, ką tik noriu.
- Atleisk. Viso. Myliu tave. - Myliu tave.
Kas čia? Ką jie daro?
O, taip, visi dabar į mus taip žiūri.
Jie nežino, kaip kalbėti apie skyrybas,
todėl nutaiso liūdną šuniuko veidą,
tarsi mums būtų penkeri, ir mums ką tik nukrito ledai ant šaligatvio.
Kaip tu? Kaip laikaisi?
Neįsivaizduoju, kaip reikia tai ištverti.
Kaip Megė reaguoja?
Jei mane paliktų vyras, aš nusižudyčiau.
Bet tu to nedaryk. Ne.
- Nesmagu. - Sveika atvykusi į mano pasaulį.
Gerai, žinai, ką? Kaip ir per išleistuves, pasilinksminsim pačios.
Palauk. Ką darai?
Einu į klubą Pasiguldau mažulę
Didžėjus - mano pagalvė O muzika - mano lova
Ei. Ne, gerai. Voltas.
Palauk. Ne. Šito sąraše nėra. Negalim dainuoti.
Jei tik galėčiau laiką atsukt
Jei rasčiau būdą
Atsiimčiau tuos žodžius Kurie tave užgavo
Ir tu liktum su manimi
Nieko sau!
Jei tik galėčiau laiką atsukt
Jei rasčiau būdą
- Kietas. Smagus. Kvailas. - Ką čia paistai?
Štai su kuo turėtum pasiglamonėti.
Judžinu? Jis - tas pats keistuolis, koks buvo mokykloje, tik turi sutartį.
Taip, bet jis - įžymybė.
Visos moterys jo nori.
Šlykštu. Mes nesam jo pakalikės.
Ne. Mes esam atlikėjo bičiulės. Jis kuria meną, tiesa?
- Apibrėžk, kas yra „menas“. - Ir dėl to yra garsus.
Argi ne to norime?
Galbūt. Aš… Nežinau, ko noriu.
Turėtumėt leisti laiką Šiame susitikime smagiai
- Dieve mano. - Dabar
Ne ta daina.
- O, ne. Turim jį gelbėti, tiesa? - Mano kaklas
Mano nugara Marionas Baris paragavo kokso
- Pameni jį? - Mus stebi seksualioji roko žvaigždė.
Susikaupk.
Mano kaklas
Ačiū Dievui.
O aš galvojau, kad ji dainavo man.
- Viskas gerai, seni. - Beje, su Ksaveru buvo smagu.
Ir su manimi smagu.
Bent jau iš pradžių.
Pastaruoju metu patiriu daug streso.
Manęs laukia svarbus vaidmuo kine. Svarbiame filme.
Bėda, jog turiu išmokti tinkamai juoktis iki filmavimo pradžios.
Noriu būti autentiškas, tad…
Kaip tau toks juokas? Aš treniravausi.
Kurių galų?
Jis toks atsidavęs.
Tu… Nežinau. Dabar tu. Noriu pasimokyti iš tavęs.
Gerai. Gera pradžia. Man patinka. Tik reikėtų garsiau ir intensyviau.
Tarsi būčiau pasakęs kažką žiauriai juokingo.
Slėpkis tik. Aš flirtuoju.
Nekantrauju pasikalbėt iš mano burnos į tavo ausį.
Puiku. O jau buvo mumis susidomėjęs.
Labas. Sveikutė.
Turbūt visi prašė pakartoti kaklą, nugarą ir likusias tavo dalis?
Nea, dainavimą verčiau paliksiu Ksaverui.
Bet norėčiau nusirengti marškinius.
Dabar jau natūraliai juokiesi?
Man iš tiesų linksma.
Dieve mano. Visai neišnaudoji papų.
2006 M. LAIDA TADA IR DABAR
IŠLEISTUVIŲ KARALIUS
TAU VIENINTELIS
ŽIEDAS - AMŽIAMS
ZOJA, BRETAS IR MEGĖ
TAVO VAIKO TĖVAS!
Aš tam nepasiruošusi. Gal važiuojam namo?
- Ne. Nesileisiu… - Žinai,
visad svajojau pamatyti mokytojų kambarį.
Čiupk kokį butelį. Aš pasiimsiu raktus.
Ko nors stipresnio už vyną.
Su atsukamu kamšteliu.
Dieve.
Eime.
Viskas - kuo puikiausiai. Esi patrauklus.
Moksliukas, bet kietas. Seksualus, bet žavus. Supranti, apie ką aš?
Visą šį vakarą ją vaikiausi.
Ir nė nepastebėjau, kuo ji gyvena.
Tu nekaltas. Tu nežinojai.
Sveikas, gražuoli.
Sveikas. Kaip… Kaip visi…
- Kalbėjau apie kroviklį. - Taip, aš…
- Jėzau. - Taip, taip, taip. Voltas.
Cha. Ne, šito negalim paimti. Žiūrėk, 28 %. Mažiau nei 30 % - žiauru.
Dieve. Tave kaltina žmogžudyste, o tu net telefono neatjungtum.
- Niekas nepastebės. Mes greitai. - Gerai.
- Ačiū. - Ei. Labas. Kas čia vyksta?
Jaspero telefonas miršta.
Bėda bėdelė. Bet supraskit,
mano įkrautas mažiau nei 30 %, o tai - universalus standartas.
- Mažiau - žiauru. - Visiškai suprantu.
Bet mūsų - mažiau nei 5 %, ir mums būtinai reikia.
- Galim trumpai? - Paklausykit.
- Antroji Dženifer guli kažkur griovyje… - Gerai. Supratom.
- …ir mėgina parašyti. O aš išsikrovusi. - Surasime kitą.
Smagu, kad dabar čia dirbi.
Taip. Tikrai smagu.
Taip. Baigusi koledžą norėjau prisidurti ir dirbau pavaduojančia mokytoja,
stengiausi prasimušti į galerijas
ir gavau savo dailės kabinetą.
Tuomet man pasiūlė direktoriaus pavaduotojos vietą,
atrodė, jog tai - mano vieta, supranti?
Tikrai to norėjai?
- Taip. Gal? - Ne.
- Turbūt nežinau.
ATRASK SAVO PAŠAUKIMĄ
- O tu padarei gerą įtaką. - Šitą nutapiau su mokiniais.
Turėjau kitokią viziją, bet dalyvavo daugiau žmonių,
tad galiausiai viskas baigiasi kitaip, nei tikėjaisi.
Taip, čia ir yra esmė.
- Tikrai? - Nes turi gyventi su klaidomis.
Visad reikia mokytis naujų būdų.
Prie šito apšvietimo jis visai patrauklus.
- O, ne. - Zoja, kaip tik apie tave kalbėjau.
Ieškojau. Norėjau pasikalbėt.
Oi.
- Nea. Dabar šito nedarysim. - Ne. Niekad nedarysim.
Palauk. Turiu pasakyti, ką turiu pasakyti.
Žinai…
Palik mane ramybėje!
PIKTUOLĖ ZOJA!!!
Nieko sau. Kas čia buvo, po galais?
O, taip, kai mane išprovokuoja, parodau savo piktąją pusę.
- Ar mes… - Viskas joms bus gerai.
Nieko sau, tokį kvapą ir įsivaizdavau.
Seno sudrėkusio popieriaus.
Taip, žolės kvapas.
KVAIŠALAMS - NE!
Vaikai tebesineša žvaigždutes ir vibratorius į mokyklą?
Kai kurie dalykai nesikeičia. Tai - gana miela.
- Kvaišalai. - Kai kurie - su marihuana…
Išbrauksim iš sąrašo.
Sąrašo? Kokio sąrašo?
Sąrašo, ką norėjau šįvakar padaryti. Kvaila. Žinau.
Gal juokauji? Dievinu sąrašus.
Žinoma.
Nutrūkai kaip reikiant.
Jauti ką nors?
Suprasi, kai pajausiu. Tapsiu visiškai kitu…
Gerai, gerai. Ar kada galvojai…
APSINEŠUSI ZOJA
…kad giliai viduje visi esame pasiklydę vaikai, ieškantys įsčių?
Šis susitikimas - tai įsčios.
Dieve. Pamiršau, kad apsinešusi būnu tokia.
Šitiek skirtingų manęs.
Ar tai tikroji „aš“, ar tik vaidinu?
Aišku. Dabar tu tikrai apsinešei.
Visi mes sudėtingesni, tiesa?
Bet dabar, kai mano gyvenimas šitaip keičiasi, nežinau, kokia „savimi“ būti.
Žinai, pabėgimo kambariai man ir patinka tuo, jog tam tikra prasme
jie priverčia tave pajausti, kad esi įstrigęs, netekęs vilties.
Bet galiausiai visi vis tiek randa išėjimą.
Tik kartą „Minesotos vikingų“ nariai taip ir neišėjo.
Labai gili mintis, žmogau.
Žinai, mokykloje buvau tave įsimylėjęs.
Ką? Nė nenutuokiau.
Tai buvo gana akivaizdu.
Ką jis daro?
Dieve. Pavojus. Jis tuoj tave pabučiuos.
Sakyčiau, nestabdyk.
Ką jaučia tavo širdis?
Neprieštarausiu, jei sutarsim,
kad nebūsi su juo visą vakarą.
- Mamyte! - Mege?
Ką tu čia veiki?
Nutiko bėda.
- Visiškas melas, bliamba. - Žinoma.
Skambinau Bretui gal šimtą kartų, jis neatsiliepė.
Ką?
MAMA MEŠKA ZOJA
KUR JOS SUKNISTAS TĖVAS?!
PAŽIŪRĖK MANO ŽMOGŲ VAIKĄ, KOL JĮ SURASIU IR SUĖSIU!
Noriu kai ko paklausti.
Jei Megė nebūtų pasirodžiusi,
ar būtum pasibučiavusi su Aniku?
O tai turi įtakos tyrimui?
- Tai parodo žmogaus emocinį lygį. - Aišku.
Ir taip, man truputį smalsu. Noriu sužinoti.
Na, nežinau.
Tiesą sakant, bučiavausi su vienu ir tuo pačiu nuo 17-os.
- Po galais. - Tad matyti kitas lūpas taip arti,
buvo… keista.
Pamaniau, o kas, jei su kitais nemokėsiu bučiuotis?
Nežinau, kaip pakreipti galvą,
kada pereiti nuo viršutinės prie apatinės lūpos, ir ar noriu to.
- O jis buvo prasižiojęs ar ne? - Antras variantas.
- Tai jis darė šitaip? - Taip.
Taip. Tai reiškia, kad jam patinki.
Taip, nes jei jie daro šitaip… tai tenori nusitempti į lovą.
Šūdas. Atrodo, Kalpas mus seka.
Dieve. Šitiek dekoracijų.
Iš filmo „Ėjau“! „Šito nesitikĖjau!“
- Ramiau, bičiuli. Aš klausausi. - Taip.
Bičiuli, neišleista Ksavero biografija, „Ašks“. Įdomu, ar mane paminėjo.
Ką?
Biče, tai - vienintelis kambarys, į kurį mūsų neįleido,
kai įrenginėjome audiovizualinę įrangą. Primena slėptuvę.
O, ne!
- Ką padarei? - Taip. Manau, mes - slėptuvėje.
- Nieko negirdžiu. - Nėra ryšio.
- Padėkit! - Mes tikrai slėptuvėje.
Nustok kartoti „slėptuvė“.
Biče, tai - pati saugiausia vieta.
Nenoriu būti saugiausioje vietoje. Noriu pasiklausyti pokalbio.
- Tuomet neturėtum būti slėptuvėje. - Jasperai, aš tave myliu.
Bet jei dar kartą pasakysi „slėptuvė“, aš pratrūksiu.
- Gerai, atleisk. - Ačiū.
Bet tikrai esam slėptuvėje.
Ką? Kur, po galais…
Tiems labai alkaniems begemotams nuvažiavo stogas.
Pala, o tu kartais nekuri pabėgimo kambarių? Padėk mums ištrūkti.
Jasperai, viskas veikia ne taip.
Nedaryk šitaip.
- Aš taip mąstau. - Aišku.
Pažvelk. Kažką matau. Štai.
Kažką turim. Pažvelk.
Moki skaityti iš lūpų?
- Taip, 100 %. Nori, kad paskaityčiau? - Taip, prašyčiau.
Gerai. Mano dantys.
Zoja, ką manai apie Aniką? Biče, ką manai apie Aniką?
Man patinka… sultinys. Mano tetos šlepetės labai keistos.
Vištienos sparneliai…
Tiesiog pasakyk, kad nemoki skaityti iš lūpų.
Moku. Leisk man susikaupti.
Taigi, suradau Bretą ir sugebėjau jo nesuėsti gyvo,
ir stengiausi atgauti savo vakarą.
VEŽK JĄ NAMO, KOL NESUMALIAU TAVĘS!
Puiku!
- Turėsi važiuoti namo? - Ne, po galais.
Dabar siautėja linksmuolė Zoja, o kai praėjusį kartą taip nutiko,
vakaro pabaigoje kažkoks nepažįstamasis dažė man plaukus už degalinės.
Važiuokim į antrąjį vakarėlį.
Gerai. Kaip ten nusigausim?
Nes mano ratai - ten. Turiu galvoje, automobilis.
Zoja! Skrisk su manimi.
Taip! Smagumėlis!
Damoms pirmenybė.
Ačiū, pone.
Negalime palikti Aniko.
Ateik tik. Viskas pagal sąrašą.
TAI, KO NIEKAD NESU DARIUSI
Šok vidun.
Anikai?
Tai tu vis dar menininkė ar…
Vajetau. Jis prisiminė. Kaip miela.
Žinai, ką? Tavo meną aš tikrai suprantu.
Bičiulės menininkės, jis supranta.
Na, ačiū. Kaip miela girdėti.
Ei. Paklausyk.
- Nupiešk mano kitam albumui viršelį. - Tikrai?
Gerai, sakyk, jei tai - prasta mintis.
Na, ne. Bet jei būčiau tigras…
KSAVERAS
…bet mano kailis būtų pinigai.
O mane laikytų didelis kūdikis.
Ir ant jo rankos būtų didžiulė mano veido tatuiruotė.
Bet kūdikis būtų ne rubuilis,
bet su atsikišusiais skruostikauliais ir panašiai, supranti?
Ir jis… Būtų raumeningas.
Noriu, kad žmonės žiūrėdami galvotų: „Oho. Tas kūdikis rūpinasi savo kūnu.“
Padėk man.
Nežinau, kaip gražiai pabėgti iš viso šito, kas tai bebūtų.
Gal įjungti gaisro signalizaciją?
„Bye Bye Birdie“?
Mano mėgstamiausias spektaklis. Oho. Tebeturi plakatą?
Ne, laikau jį, kad prisiminčiau, koks nevykėlis buvau.
Nes dabar esu suknistas Konradas, bliamba!
Pagrindinis veikėjas, mieloji.
Tiesą sakant, pagrindinis veikėjas yra dainų kūrėjas Albertas.
Jo nepavadino „Viso, Albertai“.
Nieko sau. Tu prisimeni?
Žinoma. Man labai patiko vaidinti spektakliuose.
Buvo smagu, tiesa?
Mokykloje tu buvai aukštesnėje lygoje, bet dabar…
Tu joje
- Tai vyksta. - Kas vyksta?
Žodžiai.
Aš tapau populiaresnis už tave
O tu likai žemiau už mane
Buvai lygoj kitoj Bet dabar esi širdy manoj
Kada norėtum gauti viršelio eskizą?
Galėčiau nupiešti.
Taip, kaip nori.
Kalbėjau apie meną, kad parodyčiau, jog man rūpi. Man rūpi,
bet iš tiesų tenorėjau tave atsitempti čionai.
Žinai, kartais moterys keistai jaučiasi, sakydamos man,
jog nori su manimi permiegoti, nes esu įžymus.
Tad norėdamas palengvinti jų dalią,
aš suteikiu joms dingstį atsidurti mano miegamajame.
Štai koks aš jautrus.
O, ne. Ką darysim?
Nežinau. Bet ką.
- Bretai? - Nelįsk prie mano žmonos.
Sudaužei mano vardinį krevečių bokštą?
- Paklausyk, a-aš… - Kur…
KUR MANO ŽMOGUS DUKRA?!
Ji - pas mano tėvus. Viskas gerai. Ramiai. Atsipalaiduok.
Atsipalaiduoti?
Atsipalaiduoti? Aš sutrankysiu…
Jis to nevertas, Piktuole.
- Zoja? - Zoja?
Telefono baterijos liko 2 %.
- Turim dingti iš čia. - Pasistenk nepanikuoti.
Mygtukas.
Detektyve Kalpai, detektyve Kalpai!
- Kalpai. Čia Kalpas. Sveiki. - Kalpai?
Dievulėliau. Ką jūs čia veikiat?
Kuo galėčiau padėti, ponai?
- Nieko. Viskas gerai. Viskas gerai? - Taip, viskas gerai.
- Viskas puiku. - Viskas gerai.
Jūs kažko klausotės. Ir ko gi?
Muzikos. Taip.
Muzikos? Nerealiai. Labai mėgstu muziką.
Ko klausotės? Kokios muzikos?
Nemanau, jog žinosit. Ji tokia… Na…
Tokia…
Ir… Ir dar…
- O tada katė… - Yra ir katė.
Labai norėčiau paklausyti.
Gal galėtumėte dabar leisti man pasiklausyti?
Tikrai? Tai… Turbūt labai nehigieniška.
- Mano ausis. Joje - infekcija. - Nusivalysiu.
Valgiau maistą, kuris skatina sieros gamybą.
- Nusivalysiu, nebijok. - Gerai. Taip.
Gerai.
- Žinoma. Taip. Gerai. - Labai daug sieros.
Valau.
Taigi. Nusivalėt.
Nieko negirdžiu.
Nes telefonas buvo beveik išsikrovęs, dabar jau visai išsikrovė.
- Numirė. - O, taip.
Todėl ir išėjome. Ieškojome krovikliio.
Nerealiai. Kaip tik turiu kroviklį. Kodėl nepaklausėt?
Kodėl, atsidūrus bėdoje, nepaprašėme policininko pagalbos?
Nežinau. Gal dėl žmonijos istorijos?
Gerai. Paimkit kroviklį, jei reikia.
Labai jums ačiū. Ir dar… Ačiū.
- Malonu jus matyt. - Man irgi.
Džiaugiuosi, kad jums patinka muzika.
Ir tuomet Bretas padarė tai, ko nežinojau, ar galėtų padaryti.
Tiesiog… negalvojau, kad iš tiesų tą padarytų.
Aš atsiprašau.
- Ką? - Ką jis pasakė?
Verčiau tave jaustis beprote, kad nebenori likti šioje santuokoje.
Noriu, kad žinotum, jog esi normali.
Bet ši santuoka - nepakankamai gera. Aš - nepakankamai geras. Tau.
Galbūt neatsikovosiu tavo širdies,
bet darysiu viską, kad patikėtum manimi.
Galbūt ne viskas išėjo taip, kaip tikėjomės.
Ir mes galime tik… gyventi su klaidomis.
Čia kalakutas ar erelis?
Mes už to ištekėjome.
Gal jau metas eiti paieškoti to kito?
Kurio kito?
To, iš kurio juokelių nuoširdžiai juokiamės.
- Aniko. - Taip.
- Kas? - Jie klausosi tavo pokalbių.
- Nežinau, kaip, bet prisiekiu… - Galim vėliau pasikalbėti?
Aš dar nebaigiau, o dabar - pati įdomiausia vieta.
Gerai. Kur ten baigėm?
Sveiki, kapitone. Čia Kalpas.
Tai ar suradai Aniką?
Taip. Suradau. Tik buvo… bėda.
O, ne. Jis turi gitarą.
Kodėl visi galvoja, kad mums patinka gitaros?
Nes mums kaip ir patinka.
Zoja! Zoja. Kai kurie dalykai liko nepasakyti.
Bet dabar aš pasakysiu, kas nebuvo pasakyta…
Kas turėjo būti pasakyta. Nes mes… Aš pasakysiu.
Esi angelas. Tikras angelas… Šūdų jūroje.
Padainuosiu ypatingą dainą. Gerai? Norėjau anksčiau padainuoti,
bet tai - paskutinė mano galimybė, ir jos tuoj neliks.
- O, ne. Ką jis čia paisto? - Nežinau. Nesąmonė.
Ši daina turi ypatingą istoriją. Ji maždaug tokia.
O, ne. Mano kelnės.
Šis vakaras - tikras košmaras.
Atleisk. Eisiu ir truputį pagailėsiu savęs.
Pasimatysim, kai ištiks vidurio gyvenimo krizė.
Palauk.
Gali pasiimti pergalę, gerai?
Leidai man vairuoti, atsidūrėm griovyje.
Ne šitame. Šitas - tavo griovys. Kalbu apie tą šūdžių viršuje.
Čia ir esmė.
Visą vakarą bėgiojome paskui ką nors, norėdamos, kad būtų linksma,
bet mums nieko nereikia, kad būtų linksma. Mums užtenka vienai kitos.
Labai gili mintis.
Klausau.
Sudariau sąrašą, po galais. Pirmyn.
Visi už vieną ir eina visi šikt!
Nemanai, kad…
LAIKYKIS!!
Smagu.
Tiems labai alkaniems begemotams…
Oi.
Gerai, linksmybės baigtos. Vos nenužudei žmogaus.
O to nebuvo sąraše?
Žinau, jog ne visad būnu su jumis,
bet galbūt nėra sveika išleisti linksmuolę Zoją tik kas septynerius metus.
Niurzgalė apsinešusi Zoja teisi.
Negalime nuolat gyventi atskirai, nes išprotėsim.
Taip, taip!
MAMAI PRAVERSTŲ VAKARAS MIESTE.
Apsikabinkim?
Mažut, kaip gaila, kad nepraleidome daugiau laiko drauge,
bet noriu, kad žinotum, jog visą laiką tave palaikysiu.
Siuntinėjau Čelsei tas beprotiškas anonimines žinutes
nuo tada, kai čia atvažiavom, kad ji dingtų iš čia.
Ir grasinau,
kad sušiksiu jai gyvenimą, visi nusigręš nuo jos internete.
Kaip juokinga ir niekšiška, tiesa?
Mano sūnus Džeksonas su „ks“ išmokė mane.
Visą laiką taip elgiasi mokykloje.
Kol jį išmeta… be jokios priežasties…
Kodėl taip padarei? Nenoriu, kad taip elgtumeisi. Visai nenoriu.
- Tik noriu tau padėti, brangute. - Tu nepadedi.
Kai pagalvoju, tu man niekad nepadėjai.
Jei teisingai supratau,
nori pasakyti, kad būtent Antroji Dženifer, kuri dabar dingo,
grasino Čelsei.
Teisingai.
Pasakei jai?
Ne… Nesuprantate esmės.
Mokykloje mes buvome draugės. Ne kaip aš su Dženiferėmis.
Tikros draugės.
Mums reikia pasikalbėti.
Taigi, pasikalbėjome. Ir ji nepasirodė esanti bjaurybė.
Ji buvo vieniša, nesaugi, daug ko gailėjosi. Kaip mes visi.
Aš labai atsiprašau.
Ji dėl visko atsiprašė.
Noriu pasakyti, lengva nebuvo, bet džiaugiuosi, kad pasikalbėjome.
Ateik.
Nelabai džiaugiausi, kad ji apsikabino.
Ksaveras viršuje? Kur jis? Matėt jį?
Jis viršuje?
Kas nors jį matėt? Jis tą padarė? Jis tą padarė?
Viskas gerai. Viskas gerai.
- Aš visas šlapias. Numautom kelnėm. Vėl. - Atnešim tau rankšluostį. Viskas gerai.
Sveika, Zoja. Pakalbėjęs su Ksaveru, norėsiu pakalbėti su tavimi.
TG. Reiškia „tuoj grįšiu“.
Tuoj grįšiu.
Manau, jis negyvas.
Tai tu nenužudei Ksavero.
- Ne. - Bet sakei, kad nori prisipažinti.
Noriu.
Norėjau prisipažinti, kad kai pirmą kartą sužinojau, kad Bretas man neištikimas,
iškart pagalvojau, kad sėsiu į kalėjimą už tai, kad subadžiau jį 137 kartus.
Nes bet kuris iš mūsų galime palūžti. Jūs taip sakėt.
Tu apsinešusi. Esi Apsinešusi Zoja. Štai kas čia vyksta.
- Gerai, suprantu. Suprantu. - Ne, aš neapsinešusi.
Galima papasakoti taip, kad bet kuris iš mūsų būtų tą padaręs.
Bet papasakojus kitaip… niekas nebus to padaręs.
Nori pasakyti, kad niekas nenužudė Ksavero?
Nes jis tai negyvas.
Ir visi galai veda į tavo draugužį Aniką.
Kažkas jį nužudė.
Bet nemanau, kad Anikas.
Beveik neabejoju, kad ir jūs nemanot.
Teprašau leisti jam tą įrodyti.
Po velnių, Kalpai. Ką tau sakiau?
- Aš dar nebaigiau… - Aš viską tuoj užbaigsiu.
Tai - kapitono įsakymas. Jūs atleista nuo pareigų.
Berniuk, viso gero.
Grįžkim prie reikalo.
Aš nejuokauju.
Tu paskundei.
Daiktų nebegausi.
Išvertė Akvilė Katilienė