Afterparty
Tak, umělkyně, hodně jsem toho o vás slyšela. Všichni o vás mluví.
Vy se pro toho svého Aniqa teda pěkně obětujete.
Jste si jistá, že jsem to neudělala já?
Ne, to nejsem. Udělala jste to?
Nemáte někdy pocit, že je ve vás někdo jiný?
Někdo, kým jste vždycky chtěla být?
A nemáte v sobě někoho, kým jste nemyslela, že být můžete,
a nevěříte, že jím jste?
To bylo matoucí, trochu se v tom ztrácím.
- Musím se k něčemu přiznat. - No konečně.
Právě jste řekla kouzelná slůvka. Začněte od začátku, drahoušku.
Dobře, takže…
Na rozdíl od ostatních, co tu jsou,
pro mě nebylo divné být zase ve škole.
Jako bych nikdy neodešla.
Ani nevím, kolikrát jsem tou spojovací chodbou šla.
Prvně čtyři roky studia.
Ta sukně je moc krátká.
Pak deset let jako učitelka výtvarné výchovy a sekretářka.
Ta sukně je moc krátká.
Bože, stala se ze mě paní Kranwinklová?
Bývala jsem zábavná.
Zábavná Zoë.
A někde hluboko uvnitř mého zaplácaného mozku tam je…
MOZEK ZÁBAVNÁ ZOË
…a je připravena pít Jägera z pupíku života.
A dnes jsem ji vypustila ven.
VYKOUPENÍ Z VĚZNICE SHAWSHANK
VÍTÁME ROČNÍK 2006
Pusť mě ven!
To ne.
Ty jo. Byla jsem tam namačkaná od chvíle, co jsi otěhotněla.
Ježíši Kriste. Tak! Budu ten ztracenej čas muset dohnat.
Ty vado, nejsou větší?
Jo, o půl čísla větší, ale zvýrazňuje to ta podprsenka.
Udělat trapas Vidět východ slunce
Mám seznam věcí, co dnes uděláme.
Ještě abys ho neměla. Proč je vejpůl?
No, přišlo mi, že mě řidič Uberu soudil.
Když se nedíval, tak jsem to slepila páskou.
Počkat, ty sis na party vzala lepicí pásku?
Já si ji beru všude.
Kriste pane. Nechápu, že jsme jeden a ten samej člověk.
Mám si o vás dělat starosti?
To ne, akorát přehrávám svůj vnitřní konflikt.
A mělo by mi to dělat starosti?
Ne.
Takže často mluvíte sama se sebou a sama se sebe ptáte?
Ne. To je jenom taková metafora.
„Ukrást výzdobu.“
- Nuda. - „Vkusnou.
Šest: Chlastat z láhve.“
Fakt zábava.
„Sedm: Obcovat s někým, s nímž bych normálně neobcovala.“
Hnus! „S nímž“? Ne.
- Ťuky, ťuk. Pardon. - Co je?
Nemůžu to dopustit. Zoë, nemusíš to dělat.
No… Tak trochu musím.
Jo, musíte tu být, protože vás prošetřujeme.
Oba přece víme, že jsi nic neprovedla.
Nevíme to oba!
Může něco skrýv…
Víte co, vypadněte odtud!
Nemáte tady co dělat.
- Jo. - Jste podezřelý.
Zavřete za sebou dveře. Respektuje vyšetřování.
- A vy, dvě Zoë, musíte mluvit rychleji. - Dobře.
Zvedni to.
- Co? - Zvedni to.
Mám to zvednout?
Zavolal jsem ti a nechal telefon ve studiu.
Můžeme poslouchat přes telefon.
- Jsi génius. - Šeptej.
NÍZKÝ STAV BATERIE
Deset procent? Jak můžeš takhle žít? Jsi blázen?
Je tu plno nabíječek. Rozdělíme se a jednu najdeme.
- Dobrej plán. - Jo.
- Když se rozdělíme, nebude to fungovat. - Jako my dva.
Jo.
- Najdeme ji spolu. - To je lepší.
Dnešní večer měl patřit Zábavné Zoë.
Poslouchej, čubičko, dneska budu řídit já, jo?
- Mačkáš mi hlavu. Ne. - To je moje hlava.
- Ticho. - Když jdu
- na záchod, bolí mě koule. - Brett?
Nevidí mě?
Já to vyřeším.
Kde je Maggie?
Je s Veronicou.
Dnešní večer je můj.
- Můj. - Je to i můj sraz.
Takže si…
…a…
Takhle mi fakt zněl.
- Jako by prděl pusou? - Očividně ho znáte.
Oklepej se.
Ahoj, Zoë.
- Bože. - Bože. Aniqu.
Promiň. Asi neodhadnu svou sílu.
To je Aniq. Je pořád docela rozkošný, že?
Jo, jako ty přáníčka, co ti Maggie dává ke Dni matek.
Jo, uvidíme se uvnitř.
No tak, byl vždycky moc fajn. V chemii jsme dělali blbosti a…
Ne. Dnešní večer patří mně. Nebudeme si jen tak hezky povídat
- s někým milým a bezpečným. - Ahoj.
Dělaly jsme hovadiny, jen protože jsme mohly, a byla to zábava.
Rozbalíme to a najdeme nejzábavnějšího, blbýho a nejvíc sexy chlapa
a budeme se s ním olizovat.
- Zoë! Moc ráda tě vidím. - Super, paráda.
Holky, na tenhle večer jsem čekala hrozně dlouho.
Pamatujete na maturiťák?
Těším se, až pokecáme a ztřískáme se jako kdysi.
Ne…
Neuvěřitelný. Proč jste mi to neřekly?
Nevěděly jsme jak.
Nebo kdy.
- Nejsi na tom dobře. - Vůbec.
Já půjdu chlastat, protože nejsem těhotná a můžu si dělat, co chci.
- Promiň. Ahoj. Jsi super. - Jsi super.
Co je? Co dělají?
Jo, takhle se na nás teď lidi tváří.
Nevědí, jak mluvit o tom rozvodu,
takže místo toho dělají smutná psí očička,
jako by nám bylo pět a spadla nám na zem zmrzlina.
Jak to zvládáš? Jsi v pohodě?
Nedokážu si představit, že bych si tím prošla.
A jak se s tím popasovala Maggie?
Kdyby mě opustil můj muž, tak bych se zabila.
Ale ty to nedělej. Opovaž se. To ne.
- Tohle není zábava. - Vítám tě v mým světě.
Víš co? Zabavíme se samy, stejně jako na maturiťáku.
Počkej, co děláš?
Chodit do klubu a mít sex.
Ten DJ je můj polštář a hudba moje postel.
Ahoj! V pohodě. Jsem Walt.
Počkej, ne, tohle není na seznamu. My zpívat neumíme.
Kéž bych tak mohla vrátit čas.
Kéž bych našla způsob,
jak vzít zpět ta slova, co tě ranila.
Zůstal bys se mnou.
Dobrý!
Kéž bych tak mohla vrátit čas.
Kéž bych našla způsob…
- Sexy. Zábavnej. Blbej. - O čem to mluvíš?
To je ten, s nímž budeme obcovat.
Eugene? Je stejně divnej jako na střední, akorát má smlouvu s výrobci bot.
Jo, ale je slavnej.
Ženský se na něho přímo vrhají.
Hnus. Nejsme žádný fanynky.
Ne, jsme umělkyně jako on. Dělá umění, ne?
- Definuj umění. - Lidi ho mají rádi.
To chceme, ne?
Možná. Já nevím, co chci.
Respektujte to. Na sraz přijďte, to musíte.
- Bože můj. - A to hned.
Nesprávná písnička.
- Měly bychom ho zachránit. - Můj krk,
moje záda. Marion Barry kouřil crack.
- Znáte ho? - Okukuje nás rocková hvězda.
Musíš se soustředit.
Můj krk.
Díky bohu.
Já myslel, že zpívala mně.
- To nevadí. - Xavier byl zábavný.
To já jsem taky.
Asi tak minutu.
Jsem docela ve stresu.
Čeká mě teď obří role v jednom důležitým filmu.
Problém ale je, že se musím před natáčením naučit smát.
Chci, aby to bylo autentický, jakože…
Jak zní tohle? Trochu jsem trénoval.
Co to sakra je?
Metodický herec.
No nevím, no. Teď ty. Chci se od tebe učit.
Dobrej začátek, líbí se mi to, ale zkus hlasitěji a víc.
Jako kdybych řekl něco hrozně vtipnýho.
Vrať se do svých komnat. Flirtuju.
Musím ti něco říct z úst do ucha.
Skvělý. Líbily jsme se mu.
Čau. Teda čauky.
Myslíš, že by tvůj krk a tvoje záda zvládly přídavek?
Ne, zpěv bych měl přenechat Xavierovi.
Ale možná si sundám košili.
A teď se směješ přirozeně, jo?
Protože se doopravdy bavím.
Bože, těch prsou je na tebe škoda.
ROČNÍK 2006 TEHDY A TEĎ
KRÁL PLESU
TEN PRAVÝ
PRSTEN JE NAVŽDY
OTEC TVÉHO DÍTĚTE!
Na to nejsem připravená. Neměly bychom jít domů?
- Ne, mě nikdo… - No,
vždycky jsem se chtěl podívat do sborovny.
Vezmi flašku. Jdu pro klíč.
Něco tvrdýho, ne víno nebo tak.
Šroubovací vršek!
Bože.
Jdeme.
Jde to skvěle. Zatím z toho vycházíš dobře.
Šprťácky, ale dobře. Sexy, ale taky „ty vole“. Chápeš?
Celou noc jsem za ní lezl.
Nevšiml jsem si, o co jí jde doopravdy.
Ty za to nemůžeš. Nevěděls to.
Ahoj, krasavče.
Ahoj, jak se všichni máte?
- Mluvím na nabíječku. - Aha…
- Prokrista. - Jo. Jsem Walt.
Ta už je zabraná. Koukni, 28 %. Pod 30 je to neslušný.
Bože, jsi obviněn z vraždy, ale neodpojíš telefon?
- Nikdo si toho nevšimne. Rychle. - Dobře.
- Díky. - Hej, co se to tu děje?
Yasperovi se vybije mobil.
To je blbý, ale koukejte.
Můj má pod 30 %, což se považuje za obecný standard.
- Bylo by to neslušný. - Rozumím.
Ale náš má pod pět procent a máme pohotovost.
- Promiň, ale můžeme? - Podívejte,
- co kdyby Jennifer 2 ležela ve škarpě… - Jo. Chápeme.
- …a chtěla mi napsat na vybitej mobil? - Jdeme.
Super, že tu pracuješ.
Jo, fakt super.
Jo, po vysoké jsem šla dělat suplující učitelku
a pracovala na výstavě
a pak jsem dostala vlastní třídu.
Pak mi nabídli, že můžu dělat zástupkyni. Připadalo mi to správný.
Ale je to to, co jsi chtěla dělat?
- Jo. Možná. - Ne.
- Vlastně asi nevím.
ZJISTI, CO TĚ BAVÍ
- Pozitivně jsi ovlivnila výzdobu. - Studenti mi pomohli.
Měla jsem vše naplánované, ale když se do toho zapojili ostatní lidi,
tak nic nevyšlo tak, jak jsem myslela.
Ale to je na tom to skvělý.
- Jo? - Musela sis projít neúspěchy.
Nutí tě to učit se nový věci.
V tomhle světle je docela sexy.
- To ne. - Zoë, přesně tebe mluvím.
Chtěla jsem s tebou hledat. Mluvit.
- Ne, do toho se teď pouštět nebudeme. - Ne, ani nikdy jindy.
Počkej. Potřebuju říct, co řeknu.
Prostě…
Odprejskni!
MALÁ NAŠTVANÁ ZOË
Kdo to sakra byl?
Jo, mám v sobě malý naštvaný já, když mě někdo vyprovokuje.
- Neměly bychom… - Ony si poradí.
Ty jo, voní to tu přesně tak, jak jsem si představoval.
Jako starý mokrý papír.
Jo, to je tráva.
NEBERTE DROGY
Berou si děcka do školy házecí hvězdice a dilda?
Některý věci se prostě nemění. Krása.
- Drogy. - Počkej, některý v sobě mají…
Můžeme to škrtnout ze seznamu.
Z jakýho seznamu?
Tohle jsem chtěla dnes večer udělat. Vím, že to je blbost.
To ne, já seznamy miluju.
Jak jinak.
To je teda odvaz.
Už to cítíš?
To na mně poznáš. Jsem pak úplně někdo ji…
Dobře, dobře. Přemýšlel jsi někdy o tom…
ZHULENÁ ZOË
…jestli vlastně nejsme jenom ztracený děti hledající dělohu?
Dnešní setkání po letech je vlastně setkání s dělohou.
Bože, už jsem zapomněla, jaká bývám, když jsem sjetá.
Jsem několik různých verzí sebe samé.
Takže jsem tohle ta opravdická já, nebo jenom svoje interpretace?
Tak teď jsi určitě sjetá.
Všichni mají v sobě víc než jednu součást, že jo?
Ale když si teď procházím takovýma změnama, nevím, kterým „já“ být.
Na únikovkách se mi vlastně líbí to,
že ti navodí pocit uvíznutí, někdy i beznadějného.
Ale nakonec najdou cestu ven všichni.
Až na ten jeden případ s těma fotbalistama.
To je fakt hluboký, kámo.
Víš, že ses mi na střední líbila?
Co? To jsem netušila.
Bylo to dost jasný.
Co to dělá?
Bože, červený kód. Chystá se tě políbit.
Já jsem pro.
Co ti říká srdce?
Jsem taky pro, ale jenom když s ním nebudeme celej večer.
- Mami! - Maggie?
Co tady děláš?
Rodinná pohotovost.
- Nechutně lže. - To teda.
Asi tisíckrát jsem volala Brettovi, nezvedá to.
Co?
MEDVĚDICE ZOË
KDE JE TEN JEJÍ VYPATLANEJ FOTR?!
POHLÍDEJ MOJE LIDSKÝ DÍTĚ, ABYCH HO MOHLA NAJÍT A SEŽRAT!
Na něco se vás zeptám.
Kdyby se tam Maggie neukázala,
políbila byste ho?
Je to relevantní?
- Určí to, jak jste na tom byla. - Aha.
A ano, jsem i trochu zvědavá. Chtěla bych to vědět.
Nevím, no.
Popravdě jsem se od 17 líbala jenom s jedním klukem.
- A do pytle. - A vidět, jak se ke mně blíží jiná pusa,
bylo fakt divný.
Říkala jsem si, co když mi líbání někoho jiného nepůjde.
Nevěděla jsem, jak naklonit hlavu
ani jestli se zaměřit na jeho horní nebo spodní ret nebo jestli vůbec chci.
- Měl pusu otevřenou? - Zavřenou.
- Takže dělal… - Jo.
Jo, takže vás má rád.
Jo, protože když dělají tohle, tak vás jen chtějí ojet.
Sakra. Culp nás asi sleduje.
Bože! To jsou všechny jeho rekvizity.
To je z Kostek. „Viděls ji? To je ale kostka.“
- Ticho, snažím se poslouchat. - Jo.
Kámo, to je Xavierova nevydaná autobiografie Já X. Jestlipak v ní jsem.
Co?
Tohle je jediný místo, kam nás nepustili,
když jsme sem instalovali ten systém. Vypadá to jako domácí úkryt.
To ne!
- Cos to provedl? - Jo, asi jsme v úkrytu.
- Nic neslyším. - Není tu signál.
- Pomoc! - Jsme určitě v úkrytu.
Přestaň to říkat.
Tohle je to nejbezpečnější místo.
To mě nezajímá. Chci slyšet, co si povídají.
- Tak bys neměl být v úkrytu. - Mám tě fakt rád,
ale řekneš to ještě jednou a naseru se.
- Promiň. - Díky.
Ale jsme v úkrytu.
Co? Kam sakra…
Ti hrozně hladoví hrošíci úplně zcvokli.
Vždyť děláš únikovky. Pomoz nám uniknout.
Yaspere, takhle to nefunguje.
Tohle nedělej.
- To dělám, když přemýšlím. - Aha.
Koukni, něco tu máme.
Aspoň něco. Koukej.
Umíš odezírat?
- Jo, na 100 %. Mám? - Prosím.
Dobře. Moje zuby.
Zoë, co si myslíš o Aniqovi? Tak co?
Mám ráda vývar. Moje teta má divný diskety.
Směs na hamburgery je…
Mohls říct, že to neumíš.
Umím. Strpení.
Našla jsem Bretta, dokázala ho nesežrat zaživa
a pak jsem se snažila pokračovat.
ZAVEZ JI DOMŮ, NEŽ TĚ ROZTRHÁM!
Dobře!
- Musíš jet domů? - Ani náhodou.
Teď velí Zábavná Zoë. Když se to stalo naposledy,
tak mi na konci večera někdo cizí obarvil za obchoďákem vlasy.
Pojeďme na tu afterparty.
Dobře, a jak se tam dostaneš?
Mám tady svoje žihadlo. Teda auto.
Zoë. Pojď se mnou létat.
Jo! Zábava!
Dámy mají přednost.
Děkuji, pane.
Nemůžeme tu Aniqa nechat.
Pohni, tohle je na seznamu.
Něco, co jsem nikdy neudělala
Naskoč si.
Aniqu?
Jsi pořád ještě umělkyně, nebo…
OMG. On si vzpomněl. Je skvělej.
Já ty tvoje kravinky fakt žeru.
Kolegyně, žere naše kravinky.
Vlastně děkuju, to je od tebe hezký.
Hej, mrkej na tohle.
- Měla bys mi navrhnout obal alba. - Fakt?
Řekni mi, jestli to je blbej nápad.
Ale to on není. Co kdybych byl tygr
a moje srst by byla z peněz?
A drželo by mě velký, sexy děcko.
A co kdyby mělo přes celou ruku vytetovanej můj obličej?
Ale nebylo by to obyčejný tlustý děcko, ale nějaký sexy, s širokou čelistí a tak.
A bylo by namakaný.
Chci, aby se na to lidi podívali a řekli: „Ty jo! To mimino na sobě maká!“
Pomoc.
Nevím, jak plynule přejít k nějakýmu jinýmu tématu.
Co spustit požární poplach?
„Bye Bye Birdie“?
To byla moje oblíbená hra. Ty jo! Ty to tady ještě máš?
Mám to tady, abych si připomínal, jaká jsem byl nula.
Protože teď je ze mě Conrad Birdie, hvězda představení, kotě.
Hvězdou je ale Albert, ten ulítlej skladatel.
Nejmenuje se to „Bye Bye Albert“.
Ty si to pamatuješ?
No jasně. Já jsem hraní měla moc ráda.
Je to hrozně divný, že?
Na střední jsi byla nad moje možnosti, ale teď…
Jsi dostupná.
- A je to tady. - Co?
Text.
Přenesl jsem se přes to, že jsem byl pod tebou.
Chtěla bys teď být pode mnou ty?
Byla jsi nad moje možnosti, ale teď jsi v mém srdci.
Kdy bys chtěl mít hotový ten návrh na album?
Můžu ti udělat nějaký náčrt.
Jo, jak chceš.
To jsem říkal, jako že se o tebe zajímám. A je to tak,
ale šlo mi o to tě dostat sem.
Ženským je občas blbý mi říct:
„Chci se s tebou vyspat, Xaviere.“ To proto, že jsem slavnej.
Takže tu jejich rozpačitost tlumím tak, že jim dám důvod jít do mé ložnice.
Jsem citlivka.
Ale ne, co teď?
Nevím. Cokoliv.
- Brette? - Dej mé ženě pokoj.
Tys rozbil moji věž s krevetama?
- Poslyš… - Kde je…
KDE JE MOJE LIDSKÁ DCERA?!
Je u našich. V pohodě. Klid.
Klid?
Klid? Já tě znič…
Nestojí za to, Zuřivko.
- Zoë? - Zoë?
Jsem na dvou procentech.
- Musíme vypadnout. - Nepanikař.
Hele, tlačítko.
Detektiv Culp.
- Culp. Zdravím. - Culp?
Bože, co děláte zrovna tady?
Můžu vám nějak pomoct?
- Ne, dobrý. Dobrý, ne? - Jasně, dobrý.
- Dobrý. - Dobrý.
Vidím, že sdílíte sluchátka. Co posloucháte?
Jenom nějaký písničky. Jo.
Písničky? To je náhoda, ty já rád.
Co přesně posloucháte? Jakou hudbu?
To by se vám asi nelíbilo. Je to něco ve stylu…
Něco jako…
A do toho… A pak…
- A kočka do toho… - Jo, je tam kočka.
Dal bych cokoliv, abych si to mohl poslechnout.
Nevadilo by vám mi půjčit váš EarPod?
Určitě? Je to dost nehygienické.
- Mám to v uchu. Mívám záněty. - Utřu si ho.
Jedl jsem jídla zvyšující maz.
- Utřu si ho, pánové. - Dobře.
Dobře.
- Tak jo. Jo. - Je tam hodně mazu.
Utírám.
Prosím. Utřeno.
Nic neslyším.
Mobil už se měl každou chvíli vybít a teď se tak stalo.
- Je vybitý. - Jo.
Proto jsme vyšli ven. Hledáme nabíječku.
To je náhoda, jednu mám. Proč jste se nezeptali?
Proč jsme se ve stresové situaci nezeptali policisty?
Nevím, no. Třeba kvůli pověsti policie?
- Tu nabíječku si klidně vezměte. - Moc děkujeme. A děkuji.
- Rád jsem vás viděl. - Nápodobně.
Fajn, že máte rád písničky.
A pak Brett udělal něco, o čem jsem si nemyslela, že to dokáže.
Prostě… Nikdy by mě nenapadlo, že by to fakt udělal.
Promiň.
- Co to říkal? - Cože?
Udělal jsem z tebe blázna, když jsi nechtěla v manželství pokračovat.
Ale ty blázen nejsi.
Nejsem pro tebe dost dobrej. Nejsem pro tebe.
Možná nezískám zpátky tvé srdce, ale udělám vše, abych získal tvoji důvěru.
Možná nemusí všechno vyjít tak, jak jsme mysleli.
A můžeme prostě žít i s těmi chybami.
To je krocan, nebo orel?
A za něho jsme se provdaly.
Půjdeme si najít našeho „nímž“?
Koho tím „nímž“ myslíš?
Toho, s nímž se zasmějeme doopravdy.
- Aniqa. - Jo.
- Co je? - Odposlouchávají tě.
- Nevím jak, ale přísahám… - Probereme to pak.
Mám tu práci a začíná to být zajímavý.
Tak. Kde jsme skončily?
Pane kapitáne, tady Culp.
Povedlo se vám toho Aniqa najít?
Jo, povedlo. Byl tam ale jeden problém.
Ale ne, má kytaru.
- Proč si chlapi myslí, že je máme rády? - Protože to tak nějak je?
Zoë. Něco zůstalo nevyřčeno,
ale nedovolím, abych odřekl to, co jsem řekl, co jsem řekl…
Co mělo být řečeno, protože já je teď budu řekl.
Jsi anděl. Anděl v moři hoven.
A zazpívám ti speciální písničku, jo? Chtěl jsem ji zazpívat dřív,
ale tohle jsou moje poslední otevřené dveře, co se zavírají.
- Ale ne, co to mele? - Nevím. Je to hrůza.
Tahle písnička má zajímavé pozadí. A zpívá se v ní tohle…
Ale ne, moje kalhoty.
Dnešní večer je totální průser.
Promiň, moje já, jdu zpátky do svojí malé klece lítosti.
Uvidíme se při krizi středního věku.
Počkej.
Prostě jsi vyhrála, uznej to.
Nechala jsi mě řídit a jsme ve škarpě.
Ne v téhle. To je tvoje škarpa. Já myslela toho nahoře.
A to je právě to.
Strávily jsme večer naháněním kohokoliv, s kým by byla zábava,
ale my ty lidi nepotřebujeme. Potřebujeme akorát samy sebe.
To je hluboký.
Poslouchám.
Udělala jsem seznam, co udělat. Jdeme to udělat.
Jedna za všechny a na všechny nasrat!
Myslíš, že bys měla…
DRŽ SE!!
Zábava.
Ti hrozně hladoví hrošíci úplně…
Tak, zábava skončila. Málem jsem někoho zabila.
Bylo to na seznamu?
Vím, že často nejsem naše součást,
ale možná je nezdravý vypouštět Zábavnou Zoë jenom jednou za sedm let.
Otravná Zhulená Zoë má pravdu.
Nemůžeme být pořád oddělené, nebo se zblázníme.
Jo.
MÁMA BY OCENILA VOLNO.
Mám se obejmout?
Holka, škoda, že jsme spolu netrávily víc času,
ale musíš vědět, že budu vždycky při tobě.
Posílám Chelsea anonymně takový psycho esemesky
už od chvíle, kdy jsme přišly. Třeba: „Odprejskni.“
Nebo: „Táhni pryč,
nebo ti zničím život, a to i na internetu.“
Není to ode mě chytrý a taky hrozně vtipný?
Naučil mě to můj syn Jaxson, píše se to s X.
Ve škole to používal pořád.
Až do chvíle, než ho bezdůvodně vyloučili…
Proč to děláš? Nechci, abys to dělala. Ani trochu.
- Jen se ti snažím pomoct, kočko. - Tím mi nepomáháš.
Vlastně jsi mi nepomohla nikdy.
Ujasním si to.
Říkáte, že Jennifer 2, ta, co se pohřešuje, vyhrožovala Chelsea?
Správně.
A řekla jste jí to?
Ne. Unikla vám podstata věci.
Na střední jsme se kamarádily. Ne jako se dvěma Jennifer.
Fakt jsme se kamarádily.
Co si promluvit?
Promluvily jsme si. Nestala se z ní žádná obluda.
Byla jen osamocená, nesebejistá a plná výčitek jako my všichni.
Moc se ti omlouvám.
Za všechno se omluvila.
Nebylo to jednoduché, ale jsem ráda, že jsme pokecaly.
Pojď sem.
Za to objetí jsem už míň ráda.
Xavier je nahoře? Kde je? Neviděli jste ho?
Je nahoře?
Neviděl ho někdo? To provedl on?
To bude dobrý.
- Jsem mokrej a nemám gatě. Zase. - Seženeme ručník. Klid.
Ahoj, Zoë, promluvím si s Xavierem a pak s tebou.
Hned jsem z5. Jakože „zpět“.
Hned se vrátím.
Myslím, že je mrtvej.
Takže jste Xaviera nezabila.
- Ne. - Říkala jste, že se musíte přiznat.
To jo.
Přiznávám se, že když jsem se dozvěděla, že mi Brett zahýbá,
tak jsem myslela, že dostanu doživotí za to, že ho 137krát bodnu.
Řekla jste, že se mohl vytočit kdokoliv.
Jste sjetá, co? Jste ta vaše zhulená verze. To je ono.
- Už tomu rozumím. - Ne, nejsem sjetá.
Když to líčíme určitým způsobem, mohl to udělat kdokoliv z nás.
Ale když se to řekne jinak, neudělal to nikdo z nás.
Takže říkáte, že Xaviera nikdo nezabil.
Ale on je mrtvý.
A všechny stopy vedou k tomu vašemu Aniqovi.
Někdo ho zabil.
Ale nemyslím si, že to byl Aniq.
A jsem si celkem jistá, že si to nemyslíte ani vy.
Jen po vás žádám, abyste mu dala šanci to prokázat.
Sakra, Culpe, co jsem ti říkala?
- Mám tady pr… - Jdu to tady ukončit.
Na příkaz kapitána. Jsi odvolána.
Jasně, nazdar.
Takže, zpátky k věci.
Myslím to vážně.
Tys mě práskl.
Žádný rekvizity si nevezmeš.
Překlad titulků: Karel Himmer