Musím vám něco oznámit.
Detektiv Culp povede pátrání po Jenn 2 a já budu pokračovat ve výsleších.
Takže zpátky do práce.
Chelsea, teď vy.
Někdo je v koupelně. Musíme odposlouchávat jinak.
- Jo, sleduj. - Nějak nenápadně.
Momentík! Právě jsem si vzpomněl na něco důležitýho.
Zahlídl jsem v domě pro hosty siluetu postavy.
To může být Jennifer 2.
- Jennifer 2? - Možná.
Nemám čas se…
Pardon, paní, ale říkáte, že nemáte čas to prošetřit?
Co tady vůbec dě… Zavolám vašemu manažerovi.
To je ale megera.
Jsme snad v restauraci?
Zavolejte mu, je mi líto, že jsme vám nenabídli dokonalou zákaznickou podporu.
Dobře. Tak zavolám kapitána.
Kapitána? To ne. Není třeba ho volat.
Víte co? Pane Písničko, jdeme.
Bude to fakt důležitý. Budete z toho na větvi.
- Díky. - Není zač, megero.
Je to dům pro hosty, ale používá ho jako sklad zboží.
Bude se vám to líbit.
Tak.
Culpe, najdi vypínač. Je to jak strašidelný obchod se zábavním zbožím.
Děsivý.
Vážení, nemyslíte, že to je vražedná zbraň?
- Ani náhodou. - Bože můj!
Ten meč Xavier použil v živém televizním představení Odyssey.
Moje ex mě k tomu přemluvila. Měl jsem k tomu výhrady.
Proč ty rychlé střihy? Proč nemůžeme sledovat, jak herci hrají?
Ale lidi, co dělali rekvizity, to zmákli.
Vypínače!
Xavier se vrátil!
Bože!
Pijte Trojitý seX s rozumem.
Nepijte ho v těhotenství ani když chcete počít.
- Tohohle jste viděl, jo? - Tady máme hotovo.
Nevěděla jste, že je falešný, a usekla jste mu hlavu.
- Zapamatujte si to. - Jasně.
Afterparty
Bože. On nahrával album s vážnou hudbou? To je…
Slečno, já vím, co máte na mysli.
Posaďte se.
Je to vaše. Chcete se přiznat k jedné nebo dvěma vraždám?
Zdá se, že už jste si na mě udělala názor.
Jako ostatní. Proč mi teda hned nenasadíte želízka?
Máte šanci mě přesvědčit o tom, že tím vrahem nejste.
Tak prosím.
První, co byste měla vědět, je to,
že každý na sraz ze střední chodí z nějakého důvodu.
Třeba se chcete pochlubit, že jste úspěšný.
Třeba se chcete pochlubit svým sexy protějškem a tak.
Ode mě se čekalo, že ukážu, jak jsem úspěšná.
V posledním roce jsem byla na vrcholu sociálního žebříčku.
Předsedkyně třídy se zářnou budoucností.
Ale pak… Xavier.
Kvůli němu se všechno změnilo. Mí kamarádi byli proti mně.
Nesnášeli mě.
Můj život se propadl do propasti plné mizérie a odloučení.
A o 15 let později…
PŘIJĎ, A BUDOU PROBLÉMY
…mě pořád nesnášeli.
Myslela jsem, že jsem toxická, že jsem blázen.
Pane bože! Seš normální?
- Je tu Xavier. - Ne!
Přijela jsem z jistého důvodu.
Abych se pomstila.
Aha.
Vidíte? Myslíte si, že jsem blázen. Já to věděla.
To ne, nemyslím si, že jste blázen.
Blázen???!!!
No, zpátky k té pomstě.
Proč jste se chtěla pomstít?
No, k tomu se dostanu.
Někdo mi těmi zprávami vyhrožoval.
Věděl někdo, co plánuju? Plánoval někdo něco udělat mně?
Jedno ale bylo jasné. Nikdo mě tady nechtěl.
- Chelsea! - Jennifer.
- Jennifer, ahoj. - To je ale překvapení.
- Vy máte dvě překvapení. - Jo.
Naše plody se kamarádí.
- Skvělý pocit, že? - Dvojnásobný.
Jak se máš? Prý ti nebylo dobře.
Už je ti líp?
Vypadám na to?
- Vždycky s tebou byla sranda. - Ty jsi ale vtipálek.
- Směju se z žalu. - Proč jsi přišla zrovna na 15. výročí?
Není to zas tak důležitý sraz.
Akorát že přijede Xavier. Jsi tady kvůli němu?
No, jeho fanynka nejsem.
Ale jsem tu kvůli němu.
- Dáme ti cedulku se jménem. - Jo, cedulku.
Jsi sama, že?
Úplně sama.
Co mám napsat, že děláš?
Jsem veterinář…
…ova recepční.
Já nevěděla, že mají recepční.
Lístek na drinky?
- Jo. Vezmu si jich hodně, je to oslava. - No…
- Mohla bys… Díky. - To je fakt hodně.
- Tak zatím. - Jasně.
- Ráda jsem tě viděla. Měj se. - Zatím.
Bože můj.
- Ahoj. - Co si dáte?
Tolik vodky, kolik mi koupí tady tohle.
- A brusinkový džus. - Jasně.
Díky.
…proslov, ne?
A já na to…
- Napodobil jsem prdnutí. - Já ten pocit znám.
- Předstírání před lidma. - A to byl ten moment.
Lidi mi říkali: „Xaviere, ty bys měl dělat stand-up.“
Být jakousi imaginární verzí sebe sama.
- No… Takže… - Xaviere.
Jo, takže…
Lovila jsem já, nebo jsem byla lovnou zvěří?
Brette?
Ty se přede mnou schováváš?
Co? Neschovávám.
To je tedy něco. Chelsea má zase vidiny.
Vždyť jsi byl za tou budkou, jako kdybys hrál na schovku.
Říká se tomu čekání ve frontě.
Nikdo tam není.
A proto tam teď jdu.
Hej, jestli nás uvidí Zoë, tak přísahám, že tě…
Ty mi vyhrožuješ?
To ty mi posíláš ty zprávy?
Proč bych ti jako psal zprávy? Mezi náma je konec.
Mrzí mě, že to nevyšlo, jaks chtěla.
Nech toho. Udělal jsi z toho vážnou věc,
když jsi mi svěřil poslední péči o svýho rodinnýho mazlíčka.
Tak. Kdybych věděl, že mě svedeš, nechal bych Knedličku uspat jinde.
Brette, já tě nesvedla.
Podváděl jsi. To ty sis začal. Já jen řekla ahoj.
Ne, řeklas „ahoj“.
Kdybys byl upřímnej
a řekl, žes jí nedával mokrý krmivo, mohla žít o rok a půl dýl.
Z toho měla průjmy.
Aférky jsou běžné.
To se stává pořád. Je to vlastně sexy.
Jestli mi rozumíte. Lhaní, trochu podvádění a tak.
BRETT PODVÁDĚL S CHELSEA!
- Ale já vás nesoudím. - Brett vám to neřekl?
Nemůžu vám sdělit, co mi říkali ostatní,
ale o tomhle mi neřekl ani půl slova.
TY JO, CHELSEA A BRETT??
Má tady plno tlačítek a tak. Kdo ví.
Já na něho od střední ani nepomyslela.
Bylo to asi načasováním nebo tak něco.
Nedávno se se mnou rozešla Sophia.
- Sophia? - Moje bývalá.
Byla jsem na tom špatně. Nosila jsem její oblečení, poslouchala Collective Soul.
Bylo to špatný.
A on přišel k nám a chtěl uspat svého psa.
Oba jsme na tom byli tak nějak špatně.
A pak se to prostě stalo.
- Zabila psa. Ojela tátu. - Dobrý…
Té rodině fakt ublížila.
- Já to neplánovala. - Takže jste ho ojela omylem?
Náš vztah skončil před třemi měsíci. Zjistila to.
Byla to moje chyba, jako všechno od střední školy.
Zničila jsem šťastnou rodinu.
Proto vás tady dnes nikdo nechtěl?
Já ale musela přijít. Kvůli Xavierovi.
DRAHOCENNÉ VZPOMÍNKY
TO NEVIDÍŠ, ŽE TĚ TU NECHCEME?
ODEJDI, NEŽ BUDE HŮŘ
- Promiň. - Xaviere.
Jak se bavíš?
Jako nikdy v životě.
- Tak super. - Jo.
Dlouho jsme se neviděli.
Jo, fakt dlouho.
Jo, tak dlouho,
že už si ani nikdo z té doby nic nepamatuje.
- Nikdo. Ani já ne. - Jasně.
Rozumíme si, fajn.
- V hlavě mám prázdno. - Jo. Dětství. Šílený.
Já nejsem šílená.
Já neříkal, že…
Xaviere.
Promiň, je to hrozná blbost, ale udělal bys hlas právníka Hafíka?
„Nedokážeš unést hafdu.“
- Udělej to. - No tak jo.
- Nedokážeš unést hafdu. - Super.
- Fakt dobrý. - No jo.
- Pamatuju si, že trochu víc vrčel, ale… - Jo…
Aby plán vyšel, potřebovala jsem s ním být o samotě a aby mi věřil.
- Ahoj, pane Oblíbený. - Ahoj.
- Chelsea. - Čau, Nede.
Jsem ještě ženatej a spokojenej.
Věřím ti to.
Měli bychom pokecat co a jak.
Mohla bych ti zabrat místo vedle sebe u mýho stolu.
To je milý, ale já už místo mám.
Asi bych tam měl zajít, ale…
- Jasně. - Ale moc rád jsem s tebou pokecal.
- Já s tebou taky. - A…
- Už to máme za sebou. - Jo.
- Jdeme si užít večer. - Jo.
- Dobrej pokec. - Jo.
Zatím, Eugene.
Tak. Dýchej.
VSTUPNÍ HALA
Jenom si to představuješ.
Je to tak, jak říká máma. Jsi labilní, jsi blázen.
Hej!
Chelsea.
DÍVČÍ TOALETY
BUDEŽ SI PŘÁT, ABYS NIKDY NEPŘIŠLA *BUDEŠ
Kdo jsi?
Je nám líto, ale nemůžeme vás spojit.
PŘEDPIS PRO: PAN GERBIL
Indigo, ahoj.
Nechceš mi pomoct prodávat bio,
imunitu podporující shake z listů a bylinek?
Je to práce z domu. Budeš sama sobě šéfem a děti nemusíš posílat na očkování.
„Ne, díky, Indigo, nechci tvý jedovatý shakey a byznys na modelu letadlo.“
Chtěla jsem vědět, kdo mi píše.
Vidíte? Je to opravdový.
Ukažte.
Existují stránky na internetu, kde se dá takové číslo udělat.
Používá se to na všechno možné, na kyberšikanu, sledování lidí
i na nemravné esemesky.
- Vy jste se s tím setkala? - To teda.
U případu těch dvojčat Ruffinových.
Ty dětské královny krásy, co se navzájem zavraždily, si psaly zprávy.
Celou tu dobu si anonymně psaly.
Ale psaly si v tom svým jazyku dvojčat. Nešlo tomu moc rozumět,
ale byly to fakt hnusný věci.
- Dvojčata jsou divný. - Kdo je ale ten váš anonym?
Kdo jsou vaše Tara-Belle a Crystal-Anne Ruffinovy?
Přesně.
Byla jsem zmatená.
Ty zprávy, ten muž, co mě sledoval, Xavier, Brett.
Měla jsem strach a byla na tom špatně. Potřebovala jsem odpovědi.
Zoë. Aniqu.
Bože.
Nešikovná Chelsea, ani neudržím chlast v ruce.
Tamhle je pítko.
- Jestli tam půjdeš hned, půjde to umýt. - Jo.
Potřebuju s tebou být chvíli o samotě.
- Nechci se ti plést do cesty. - To teď ale fakt děláš.
Potřebuju vědět, jestli mi ty zprávy posíláš ty.
Co? Ne a nechci s tebou mít nic společnýho.
- Už jsi natropila dost škody. - Já nejsem nijak poškozená.
Používá se na brusinkové skvrny teplá, nebo studená voda?
Studená! Určitě studená.
Zkoušej to dál. Já jsem tak opilá.
Šla jsem sem dneska něco urovnat.
- Nic, co řeknu, to nenapraví. - Máš pravdu.
Takhle dobrý? Co? Skoro to není vidět.
Jo, takhle to stačí.
- Jdeme pryč. - Zoë.
Hej!
Bože!
- Brette. Bože. - Zase ty? Co provádíš?
Někdo mě sleduje.
Všude mě sleduje a říká „hej“.
Chelsea, nikdo tě nesleduje, ano?
- Jsi to ty. - Vždyť stojím před tebou.
- Jak bych tě mohl sledovat? - Jo, jsem blbá.
- Uvidíme se… - Ne, počkej. Nevidělas Zoë?
Nechci se zase dostat mezi tebe a Zoë, jasný? Nelíbí se mi to.
Nejsem tu kvůli tobě.
Jo, namlouvej si to, zlato.
Jdu si to vyřídit s Xavierem a nikdo mě nezastaví.
Povězte mi,
co vám udělal, že jste si s ním chtěla něco vyřídit.
Úplně mi posral život.
Kvůli němu jsem šla ke dnu.
A všechno to začalo na té party v Den svatého Patrika.
Už zase.
O tom, že jste s Brettem šukali, nemluví nikdo, ale o téhle party jo.
Na té party se něco muselo stát
a já chci vědět co.
Prvně dokončím tenhle večer.
Uvidíme se na afterparty, Xaviere, ty jeden hajzle.
Chelsea.
Daleko se nedostaneš.
Hej!
Prosím, kde to je?
- Oslepím tě! - Dobře, ale proč?
Protože mě sleduješ!
- To je elektronická cigareta? - To je pepřák.
Na obranu proti obřím chlapům.
Bože.
Já si připadám docela drobný.
Ale to je blbost.
- Proč mě sleduješ? - Víš, jak se to říká,
kdo chce otevřít auto, musí mít…
Tvoje klíče.
- Bože. - Spadly ti, když jsi přišla.
Snažil jsem se tě celý večer najít.
Měl jsi zařvat: „Hej, mám tvoje klíče od auta.“
- Hej, mám… Jo. - A radši komunikovat
než mě neustále honit a sledovat.
Snažil jsem se být daleko, abys nemyslela, že jsem blízko.
To je divný. Ale…
Díky, pane.
Co tě dneska večer bavilo nejvíc?
Mně chutnal sýr…
Chelsea, co děláš vedle mýho auta?
- Je dost zelený. - Chceš svézt?
- Jo, ráda. - Nastup si a uvidíme, jak to dopadne.
Kdo to je? Ten, co parkuje auta?
- Asi jo. - Jo.
Jsem Walt.
Mám svoje klíče.
Jsi v pořádku?
Je toho na mě nějak moc.
Všechno zpracovávám.
Chápu. Já byl z toho srazu taky nervózní.
- Je to šílený. - Snažím se to nějak vydržet. Fakt.
Kašli na to. To je jedno, co se stalo tam.
Na téhle afterparty to všechno napravíme, ne?
Správně.
Bože!
NA TU AFTERPARTY NEJEZDI
Hej, co to sakra děláš, Aniqu?
Promiň, viděl jsem, že máš v kabelce dvě, tak jsem si jednu vzal.
V té kabelce jsou jenom problémy.
Co v tom bylo?
Sedativa pro kočky.
Pracujete u veterináře a musíte ta sedativa mít na skladě.
Vypil jsem sedativa!
Proč byly v té placatce?
Byly pro Xaviera.
Chtěla jsem ho uspat, svlíct ho, vyfotit ho a poslat to do novin.
- To byla ta moje velká pomsta. - Ale i tak
jste neudělala nic, když to ten Aniq vypil.
Se zázvorovou limonádou, whiskey a limetkou. Byl to koktejl.
Jakože kentucky mule pro kočky? Zdrogovala jste ho, vážená.
Aniq se zdrogoval sám. Omylem.
Napil se jen trochu. Je v podstatě muší váha.
Kdo se na něj podívá, řekne si:
„Tenhle člověk moc zvířecích sedativ prostě nesnese.“
Aniqu, dobře mě poslouchej, někdo tě omámil drogama.
Xavier, že? Co udělal? Dal mi něco do pití v posilovně?
Já vím, že je Xavier takovej malej hajzlík, ale neudělal to.
Může za to…
Naliju ti vodu, jo?
Dobrej nápad.
Bože můj.
Tumáš.
Tak. Jak ti je?
Dobře.
Mám tady totiž nějakou rozdělanou práci.
Já vím, co máš za lubem.
- Jo? - Jo.
Jdeš trhat.
Trháš party.
Jo, přistihls mě. Jdu něco pořádně roztrhat.
A teď znám tajemství.
A ona se teď ukáže na srazu jakoby nic?
Nechápu, že jsme s ní kamarádily. Kráva jedna.
- Jo, je to kráva. - Hej. Ne. Ty to slovo nepoužívej.
- Já zapomněl, promiň, zlato. - Už jsme to řešili.
Je na tom fakt špatně.
Chlast, drogy, koncerty Phish a závislost na pornu. Proto odešla z Facebooku.
Viděli jste ty její vlasy? Jako by vylezla z tornáda.
Jo. Přímo z něj.
Takový vlasy my Židi prostě máme.
- Ahoj. - Ahoj.
Proto jsou takový.
- Mají skvělý objem. - My Židy milujeme.
Vyližte mi.
Co sakra děláš, Brette?
Začala jsem se hroutit.
Já vám to říkal. Měla zůstat doma.
- To má za to. - Nesnáším ji, ale ty boty jí seknou.
Nebyl to sraz, ale peklo.
Dělala jsem jim tam šaška a všichni se smáli…
Je čtvrt na žert.
Je ti snad 12, vole?
- Je to vtipný. - Bože.
- Nerozumíš tomu. - Bože.
Věřím tady jenom tobě.
Hlavně protože jsi v bezvědomí, za což můžu já.
Já dnes přišla věci napravit,
ale tropím tady jednu pohromu za druhou.
OMLOUVÁM SE
Jsi hrozně hodnej, Aniqu.
Už mě ten chaos nebavil. Bylo načase to dodělat.
HROZNĚ HLADOVÍ HROŠÍCI
Než někdo dodělá mě.
Musela jsem s tím něco udělat, ale měla jsem strach.
V takovéto chaotické temnotě by mi stačilo jakékoliv naváděcí světlo.
Chelsea.
- Umřeš… - Jak?
…radostí, až uslyšíš, že s Xavierem spolu nahrajeme písničku
tamhle v tom studiu a změníme tím historii hudby.
To ti přeju.
Já dneska taky měla plány, ale moc nevyšly.
Půjdu domů.
Stůj.
Jestli jsem se dnes něco naučil, tak tohle:
V životě nemáš jednu šanci, ale dvě. Využij jí.
Carpe co nejvíc dnešního diem.
Na to už je pozdě.
Ne, a víš proč? Chceš to vědět?
Jo.
Protože to máš pod kontrolou, Chelsea. Nikdo jiný. Ty to zvládneš.
Bože, asi jsem to aspoň jednou potřebovala slyšet. Mám to pod kontrolou.
- Jo. - Možná to mám pod kontrolou pořád.
- Jo! - Díky, Yaspere.
- Inspiroval jsem tě? - Naprosto.
Můžu o tom složit píseň?
- Ale bez mýho jména. - Jasně.
Hej, pařmeni.
X označuje místo, ne?
Jsem X a tohle místo je moje.
Jo. Ale teď fakt, klobouk dolů škole Hillmount High.
Začali jsme na střední a teď jsme tady.
Zítra letím zpátky do LA na ceny Kids’ Choice Awards, ale dnes večer
je mi casa… Ale vy víte, jak to pokračuje dál.
Jsme nesmrtelní!
Máme doma chůvu, asi už půjdeme.
Už je pozdě a já mám ráno pilates.
Ahoj.
- Ahoj. - To je ale náhoda, že tu jsi.
Je to můj barák.
Dělám si srandu.
- Já taky. - Neměli jsme čas si pokecat.
Měli bychom si najít soukromí.
Sakra, to asi ne. Jsem dost vytíženej.
Musím těm lidem dát, co chtějí.
- Musím rozsévat X. - No tak. Jenom na pár minut.
Světla v mojí ložnici ale jaksi divně blikají.
Asi bych to měl zkontrolovat,
aby to nebylo jako ve filmu Parazit.
Neviděl jsem to, ale na Wikipedii jsem četl obsah.
Ten týpek byl celou dobu v tom úkrytu.
Jakože… Tak zatím.
Vyhýbal se mi, ale potřebovala jsem to vyřešit. Mít to pod kontrolou.
Nic ti tu nebliká.
Cože?
Ne.
Dáš si? Udělala jsem ti speciální drink.
Dobře. Jo.
- Ty vole, je tam moje jméno. - Jo.
Počkej, nedělej to. Jsou v tom kočičí sedativa.
Takže to mám spíš usrkávat, jo?
Ne. Nepij to. Je to nebezpečný množství, nebude to zábava.
- Jsem docela zmatenej. - Musím se ti k něčemu přiznat.
Dnes jsem přišla proto, abych tě omámila, vyfotila tě nahýho
a vypustila to na internet.
Ty jo, no, zaprvé, já už na internet tyhle fotky vypustil.
A za druhé si myslím, že jsi na mě naštvaná kvůli té
party na Den svatého Patrika. Jo.
Vyjebals se mnou.
Po té party jsem byla na dně.
Všichni si mysleli, že jsem bláznivá, ulhaná obluda.
A uvěřila jsem tomu i já.
A pak jsem začala dělat otřesný rozhodnutí.
Pokazil se mi život a vinila jsem z toho tebe.
- Já nechtěl. - Tvoje chabá omluva mě nezajímá.
Když už jsem tady, tak vlastně jenom potřebuju vědět,
že víš sám, že jsi kretén
a hajzl.
Jo. No…
No?
Nechceš to říct nahlas?
Takže, jakože…
Jsem v podstatě kretén.
A taky hajzl.
A teď to zazpívej.
Jsem v podstatě kretén.
A taky hajzl.
Auto-Tune u tebe dělá divy.
Po tomhle už od tebe nic víc nepotřebuju.
- Až na to, abys to nepil. Nech toho. - No jo, vlastně.
- Kočičí… - Vylij to.
Kočičí jed. Jo. Dobře.
Nebylo to zakončení podle mých představ,
ale znamenalo nový začátek.
Příležitost vzít život do vlastních rukou.
Moje druhá šance.
Nebyla tam někde blonďatá paruka?
Ne. To je divná a dost konkrétní otázka.
Když jsem sešla dolů, skoro všichni už odešli.
Měla jsem poslední šanci promluvit si se…
Zoë, ahoj. Můžu s tebou na chvilku mluvit?
Jenom ti něco řeknu a pak už se mnou nikdy mluvit nemusíš.
- Ani se na mě dívat. - Fajn.
Chci ti jenom říct, že se ti opravdu moc omlouvám.
Zasloužíš si ode mě sto tisíc omluv.
Jo, to jo.
Bylo to nechutný a nesprávný a fakt toho lituju.
Udělala jsem plno špatných rozhodnutí
a tohle je to nejhorší a jsem připravena za to nést zodpovědnost.
A ani to nestálo za to, protože Brett je…
Neumí to v posteli. Klidně to řekni.
Brett to neumí v posteli.
Sex s ním je…
Jako sprint do cílové rovinky.
Jo, ale tohle přece není sport, že?
A jak si chce pořád plácat.
Vyhrál snad někdo?
- Proč si chce plácat? - My ne.
- My jsme prohrály. - Jo. A hodně.
Překvapilo mě, že nedělá na stavbě,
protože mi přišlo, jako by se snažil rozbít chodník.
Bože můj.
Ach bože.
- Zasloužíš si někoho lepšího. O moc. - Díky.
A ještě… Je divná chvíle,
abych ti říkala svůj názor na tvůj milostný život,
ale Aniq je super.
Mám pocit, že to má v hlavě srovnaný.
Skvělá party, co?
- Bože můj. - Bože můj.
Kde to jsem? Proč jsem mokrej?
Tohle asi není vhodná doba na to ho soudit.
- Jsi v pohodě? - Kdo to provedl? Xavier, že?
- Ten to nebyl. - To mi provedl Xavier. Už zase.
- Aniqu. - Kde je?
Aniqu, možná je dnes vhodný večer na to to prostě nechat být.
Nejsme v minulosti. Pořád se to děje.
Ale to skončí.
Hned se vrátím.
Aniqu. No tak.
To mám věřit tomu, že jste si to rozmyslela
a že jste ho už nechtěla zabít?
To jsem ani nikdy nechtěla.
Můžete porovnat stopy toho uspávadla pro kočky z té placatky
s Xavierovou krví.
Nebude tam. Nevypil to.
Zabil ho pád. Měla jste proti němu největší averzi.
Povězte mi, co se stalo na té party na Den svatého Patrika.
- Chci to přejít. - Přejděte to zítra,
musíme najít vraha ještě dnes.
Xavierův zabiják je možná ten, kdo vám vyhrožoval.
Ty zprávy vlastně přestaly chodit hned po Xavierově smrti.
- Možná to psal on. - Možná.
Ale nenašli jsme jeho telefon. Pomozte mi.
Ta party na Den svatého Patrika byla pro všechny důležitá.
Bože můj. Aniq…
Co s Aniqem?
Nic.
Ne, já jen říkala: „Bože můj…“
Jen že tam byl.
- A… - Culpe.
Hned mi sem přiveď Aniqa.
Přeřekla jsem se. Netahejte ho do toho.
- Je to dobrý člověk. - Takže…
Vzbudil se bez kalhot a mokrý a řekla jste, že Aniq řekl,
že mu to Xavier zase provedl.
„Zase.“ Ano? Tohle jste řekla, že?
Jo.
Bylo to poprvé na tamté party?
Nemůžeme ho najít.
Do prdele práce!
To spadl do nějakýho portálu, co všechny vtahuje?
Prostě Aniqa najdi. Potřebuju si s ním hned promluvit.
Zkus ho hledat pořádně.
Není to tady malý. Běž prohledat všechny místnosti.
Sakra.
Překlad titulků: Karel Himmer