KRYŽIAŽODIS
Dieve, kaip tylu!
Gal kas nors ką nors pasakytų?
- Bet ką. - Atleisk.
- Ne, ne jūs. - Ar mano tylus apmąstymas
apie sūnaus mirtį tau atrodo nepakankamai šnekus?
Dieve mano.
Belaukdami, kol Sebastianas baigs tvarkyti savo verslo reikalus,
pažaiskime žaidimą.
Tie, kurie nenužudė Edgaro - vienoje komandoje, Greisė - kitoje.
Žinot ką, Izabele?
Labai įdomu, kad vis kaltinate mano seserį,
kai nuodai, kurie nužudė Edgarą,
pateko iš jūsų dukters sodelio.
- Ar tikrai? - Taip. Paprastoji durnaropė.
Tos gėlės stovėjo pačiame centre.
Labai gražus atspalvis.
Paprastoji durnaropė. Tik esu girdėjęs, kad ją naudoja psichotropiniais tikslais,
arukų genties šamanas iš Čilės augino jas nedideliais kiekiais vizijoms sukelti...
Gerai, suprantam. Tu daug keliauji.
Ką tiksliai nori pasakyti?
Kad mano įvaikinta dukra nužudė savo pačios brolį?
- Hana, ar tu nužudei Edgarą? - Ne.
Girdėjot.
Viviana, ar tu nužudei mano sūnų?
Ką? Kodėl turėčiau?
Matot. Atsakymo „ne“ nebuvo.
Gerai, pasakysiu štai ką. Galbūt jūs visi susimokėte.
Sukurpėte greito šeimos praturtėjimo schemą.
Mes nenorime jūsų pinigų.
Visi nori mūsų pinigų.
Žinai, kuo daugiau apie tai galvoju, tuo labiau manau, kad tai Sebastianas.
Tikrai? Kodėl gi?
Edgaras paslapčia jį atleido. Būm. Be to, jis užknisa.
Suprantu, aišku?
Greisė dabar atrodo kalta per visus galus, ir būtų labai miela, jei tas vyrukas,
kuris visą savaitgalį rėžė sparną apie tavo merginą, prisiimtų kaltę.
Bet, mielasis, nepraraskime šalto proto.
Ji juo nesusižavėjo.
Ar manai, kad susižavėjo?
Vertybinių popierių komisija - kaip siena.
Vyksta ginkluota kova, o mano rankose - dešrelė.
Turėsiu išjungti garsą, bičiuli. Minutėlę.
Tik pažiūrėkit, jau sučiupot žudiką?
Leiskit spėti, tai nuotaka, kuri nenorėjo pasirašyti priešvedybinės sutarties?
- Ar turėtum kelias minutes pokalbiui? - Žinoma.
Su tikrais policininkais. Praneškit man, kai jie pasirodys.
O dabar, jei ką, esu truputį užsiėmęs.
Per daug užsiėmęs, kad paaiškintum, kodėl Edgaras slapta atleido tavo šikną?
Ar reikėtų sakyti, sėdynę?
Paplepėkim.
Ir kaip einasi tavo tyrimas?
Nekaip.
Iš pradžių Izabelė apkaltino mano seserį Edgaro nužudymu.
O dabar užsimojo prieš mano mamą ir visą mano šeimą.
Todėl imu manyti, kad ji pati tą padarė.
Žinai, „kas pasakė, tas ir kaltas“,
tik kalbame apie žmogžudystę.
Tiesą sakant, jau suradome įtartinos
informacijos apie Sebastianą.
Manau, jie nunuodijo Edgarą drauge. Todėl dabar kaltina mus.
Turime tą įrodyti.
Puiku. Tą ir ketinu padaryti.
Ne ten.
Nepasakok man pasakų.
Dar pasiaiškinsim. Čiau.
Gerai. Jis grįžo.
Taip, turite devynias minutes iki kito mano skambučio. Rėžkit.
Taigi, Edgaras.
Taip. Jis paprašė, kad atsistatydinčiau.
Ir taip, niekam apie tai neprasitariau. Bet aš jo nenužudžiau.
Po galais, man net nebuvo liūdna.
Po vakar vakaro.
Nesuprantu. Jei Edgaras tave atleido, kodėl ėjai į jo vestuves?
Jei norite suprasti, kodėl aš čia, turit suprasti mano praeitį.
Matot, mudu su Edgaru esame iš labai skirtingų pasaulių.
Jis - iš senos turtingos šeimos.
O aš užaugau namelių ant ratų parke San Bernardine.
Kalifornijoje? Tu juk britas.
Ne. Tik kalbu su britišku akcentu.
Išties esu geras vyrukas iš JA ir V.
- Pala, ką? - Eina šikt.
Kodėl meluoji, kad esi britas?
Nes tuomet atrodau žavingas ir inteligentiškas.
Kuriam verčiau patikėtumėte pinigus?
Tam nevykėliui ar šitam vyrukui?
Šitam. Iškart. Norėčiau kai ką su juo nuveikti.
Taigi, kodėl atvykau į vestuves?
Spėju, galima sakyti, atėjau pasiimti paskutinio dalyko.
Turėjau darbelių nuo pat vaikystės.
PARDUOTUVĖ
Tuomet buvau niekam neįdomus vargšas.
Bet aš buvau apsukrus.
SEBASTIANAS
Turėjau savo šutvę.
Pusbrolį Džeksoną.
Ir jo brolį Džadsoną. Kuris irgi buvo mano pusbrolis.
Kurių galų? Paslydau ant muilo balos.
Sudaužiau savo šokoladinį gėrimą. Kokia čia parduotuvė?
Mano tėvas - teisininkas, jis tikrai paduos jus į teismą, pone.
1994 M. KOLEKCINĖS KORTELĖS
Mano kelis traška. Girdite? Anksčiau netraškėjo.
Ei!
Šūdžiai jūs! Taip nieko nepasieksit!
Kalbu apie gyvenimą!
Buvome kieti. Bet jis neklydo.
Smulkios vagystės su netikusiais pusbroliais tikrai niekur nevedė.
Turėjau dingti iš ten. Greitai.
Taigi, su netikrais testų rezultatais ir suklastotu rekomendaciniu laišku
patekau į prabangią internatinę mokyklą.
Ten ir susipažinau su Edgaru.
Edgaras buvo vienas turtingiausių vaikų visoje mokykloje.
Kas čia?
Žinojau, kad jis į mane žiūrės iš aukšto,
tad nusprendžiau įvaldyti prašmatnų naują akcentą.
Šita?
Ją mėgstu labiausiai visame pasaulyje.
Tai 1994 m. Džastino Dako naujoko kortelė.
Amerikietiškas beisbolas. Niekad nepabosta.
Dakas? Siaubingas gynėjas, jo atmušimo vidurkis - vos 0,187.
Ta kortelė - nieko verta.
Bet ji - su klaida.
DŽASTINAS KAKAS
Kakas. Kakutis. Žiauriai juokinga.
Man patinka juokeliai. Noriu jos. Kiek?
Atleisk, bičiuli. Ji neparduodama.
Viskas parduodama.
Gal sužaiskime iš jos?
Jei laimėsiu, kortelė - mano. Jei laimėsi tu, gausi mano laikrodį.
Laikrodis, vertingesnis už mano tėvo laivelį, kuriame gyvena?
Negalėjau praleisti tokios progos.
Bet iškart užuosdavau apgaulę.
Tame žaidime aš jo neįveiksiu.
SUJUNK KETURIS LAIVŲ MŪŠIS - RIZIKA
Bet „Sujunk keturis“? Vargšo šachmatai?
Tą galėjau žaisti.
Keturi.
Dar kartą.
Iš trijų kartų.
Nors buvau gudrus kaip velnias, Edgaras buvo dar gudresnis.
Ką bedaryčiau, jis visad turėdavo du variantus laimėti.
Keturi.
Beje, tas akcentas visai nieko. Tačiau dar reikėtų patobulinti.
Edgaras mane permatė kiaurai.
Jis atėmė iš manęs vienintelį vertingą daiktą, kurį turėjau.
Bet aš nepykau.
Matot, gyvenimo partijoje Edgaras turėjo kazino.
Jam krisdavo kitokios kortos nei visiems mums.
Jei kazino įveikti negali, turi juo tapti.
Įtikinau Edgarą veikti išvien. Jis bus smegenys, o aš - veidas.
Ir užpakalis. Ir raumenys.
Norėčiau visa tai pamatyti.
Turit orderį?
Ką čia darot?
Buvome tobula komanda. Pradėjome nuo nedidelių apgavysčių.
„Ispanas kalinys“, „Norvegiškoji pynė“,
- netgi „Mambos triukas“. - Kas?
Tuomet, baigę koledžą, pradėjome didžiausią apgavystę.
Visiškai legalų rizikos draudimo fondą.
Sukūrėme verslą nuo visiško nulio.
Tik pasiskolinome 2,4 mln. dol. iš Edgaro tėčio.
Buvome nesustabdomi. Maudėmės piniguose.
Kol Edgaras neįtraukė mūsų į kriptovaliutą.
Eduk, turėjau abejonių, bet tu buvai teisus.
Bucefalas pakilo į neregėtas aukštumas.
Matau, atnaujinai seifo apsaugą.
Ten yra raktai į mano kriptovaliutą,
kuri, kaip pats pastebėjai, dabar verta nemažos sumelės.
Nors...
ji galėjo būti ir dar didesnė.
Tu palikai 20 % mūsų kapitalo. Nors liepiau investuoti viską.
Reikia palikti 20 %. Negalėjome viskuo rizikuoti.
Tau trūko tikėjimo.
- Tai man kainavo milijonus. - Liaukis.
Tu atleistas, Sebastianai.
Tu juokauji? Edgarai, tai buvo rizika.
Kriptovaliuta labai nepastovi. Ji priklauso nuo susitarimo.
Viskas priklauso nuo susitarimo.
Paimkime Moną Lizą.
Neypatingai išvaizdžios moteriškės portretas.
Tačiau visi nusprendė, jog tai - neįkainojamas šedevras, tad jis ir yra.
Arba ta kakučio kortelė, kurią gavau iš tavęs
pirmą mūsų pažinties dieną.
Vieniems tai tik kartono gabalėlis,
tačiau jis turi didžiulę vertę, nes mes jam priskyrėme tą didžiulę vertę,
todėl negaliu leisti, kad man kenktum.
Bet juk mes - partneriai.
Jau ne vieną dešimtmetį.
Viską nubrauksi dėl šito?
Pasakysiu štai ką.
Prašau iki pirmadienio įteikti man savo prašymą atsistatydinti,
nes nenoriu, kad vestuvių savaitgalis būtų keistas.
Tikiesi, kad po šito vis tiek dalyvausiu tavo vestuvėse?
Žinoma. Čia tik verslas.
Tu juk lieki mano vyriausiuoju pabroliu.
Po galais. Kaip žiauru.
Man tai neprimena Edgaro, kokį aš pažinojau.
Su manimi jis elgėsi tikrai maloniai.
Nes iš tavęs jam nieko nereikėjo.
Tu jam neturėjai jokios vertės.
Nesakyčiau, kad jokios.
Padėjau jam surišti varlytę, taigi...
Kaip miela.
Versle Edgaras buvo negailestingas.
Aš padėjau jam pastatyti jo imperiją, o jis nori mane išmesti?
Negalėjau sėdėti ir nieko nedaryti. Ir vestuvės buvo puiki priedanga.
Bet tokiai apgavystei
man reikėjo siaubingai daug...
Tedi!
- Kurių galų? - Bjaurybe tu.
Kaip sekasi, po galais?
Taip, atleisk, sysiojau tualete.
Dvi minutes. Kalbėk.
Liepiau tau neimti tų dekoracijų.
Žinau. Ką darysime? Negalime taip imti ir išeiti su jomis.
Paklausyk. Mes jas nuleisime į klozetą.
- Į klozetą? - Taip, labai atsargiai.
- Tų gėlių čia gal šimtas. - Gerai, po vieną.
Ką gi, ką gi.
Mes viską paaiškinsime.
Palaukit.
Taip, žinoma.
Ikiukas, bičiuli. Ate, seni.
Taigi, ką ten pasakojau?
Rodos, kažką apie komandinį darbą.
Komandos žaidžia beisbolą.
Apgavystei reikia rimtos įgulos.
Man reikėjo profesionalių nusikaltėlių. Su kuriais Edgaras nebūtų pažįstamas.
KALIFORNIJOS PATAISOS NAMAI
Kalėjime man labai patinka.
Man davė laiko.
Būtent jo man reikėjo, kad užbaigčiau albumą.
Kai pasaulis išgirs mano kūrybą
už šių labai storų sienų,
mane galbūt dar kartą nuteis iki gyvos galvos,
nes visi išgrius iš koto.
Vieną kartą, nes nustūmiau...
- O kitą kartą - už dainavimą - Pone, aš jūsų advokatas.
Šios grotos nesulaikys Šios grotos
Liaukitės. Gerai, esmė štai kokia.
Šios kalėjimo grotos negali sulaikyti
dainos, kurią jums dainuoju. Dabar.
Jaučiu, kad akustika labai prasta.
Gal galėtume nueiti į kalėjimo dušą? Ten akustika neįtikėtina.
Beje, ką išties reiškia tas „iki gyvos galvos“?
Nes jaučiu, kad jau užtektinai čia prisibuvau.
Pusbrolis Sebas atplaukė į mūsų kuklius vandenis.
Už ką šįkart jus patupdė?
Eilinis įsilaužimas. Džadsonas sušiko visą reikalą.
Ką? Ne, tai tu sušikai.
Aš turėjau įsilaužti, o tu - pavogti.
Taip, bet man patinka įsilaužti, šūdžiau tu.
- Vyručiai. Ei! - Nelįsk prie manęs, asile.
Damos, liaukitės.
Kas, jei pasakyčiau, kad galiu jus iš čia ištraukti?
- O mums kas už tai? - Mums nereikia tavo labdaros.
Man jūsų reikia vienam darbeliui. Nemažam. Prižiūrėtojas man skolingas.
Štai mūsų taikinys. Edgaras Minousas. O čia - prizas.
Štai tas seifas.
Apsaugotas trijų lygių apsauga.
Už tokį darbelį? Reikės mažiausiai...
„Fatboy Slim“ didžėjaus, pudingų nešiotojo ir visų laikų kvailiausio Li Meidžorso.
Štai kaip viską padarysime.
Girdėjau, kad vestuvių didžėjus prastai jaučiasi.
Džadsonai, gal tu galėtum jį pašefuoti?
Atrodai šūdinai. Gal verčiau važiuok namo?
Girdėjau, trūksta padavėjų.
Džeksonai, gal galėsi padėti?
Man reikės keturių su puse minutės
surasti seifą ir jį nulaužti.
Reikės, kad kas nukreiptų dėmesį. Mąstau...
Pirmasis jaunavedžių šokis? Tinka.
Keturių su puse minutės? Po galais. Toks rimtas seifas?
Beveik neįveikiamas.
Pirmiausia, klaviatūra su dešimčia milijonų įmanomų kombinacijų.
Palikite ją man.
Toliau, akies rainelės skeneris, bet jis - ne Edgarui.
Taigi, man reikės, kad judu...
Nudobtume driežą ir išimtume jo akis? Bus padaryta.
Ką? Ne. Jėzau Marija.
Man reikia, kad nukreiptumėte dėmesį, kad galėčiau pavogti driežą.
Puiku. Bet šį savaitgalį vis tiek ką nors nudobsiu.
- Tikrai? - O trečias lygis?
Dėžė su arkliais?
Ta dėžė pagaminta iš gryno plieno ir turi aštuonių raidžių kodą.
Aš jo dar neįveikiau.
Kaip suprasti, dar neįveikei?
Taip. Be to kodo mes kaip Leo „Titanike“.
Gražuolis, bet nesportiškas vyrukas, nesugebėjęs išplaukti.
Aš ką nors sugalvosiu, aišku? Man tik reikia laiko.
Vėluoju vakarienės.
Turėjau įtikinti Edgarą,
kad vestuvėse nesielgsiu keistai.
Nebuvau tikras, ar pasirodysi.
Kodėl neturėčiau?
Juk esu tavo vyriausiasis pabrolys.
Taigi, paflirtavau su vyriausiąja pamerge,
pristačiau netikėtą svečią...
Ulisas.
Ir po to, kai apspjovei Vivianą,
išgėriau dar vieną taurę ir įsmukau į Edgaro kabinetą.
Tačiau pakeliui...
Aš žinau jūsų paslaptį, Viviana. Ir jei pati nepasakysite, pasakysiu aš.
Edgarai, prašau. Tu ne viską supranti.
Nesutinku.
Palauk. Tai dabar jau Viviana turi paslapčių?
Įdomu.
Bet ar tai bloga paslaptis? Ar koks įdomus dalykėlis?
Mes nežinome, tiesa? Gal niekuomet ir nesužinosime.
Galime jos paklausti.
Tęsk.
Kelias buvo laisvas, atėjo metas įgyvendinti pirmą plano dalį.
Įsivaizduokite, kaip nustebau, kai pamačiau, kad esu ne vienas.
Bet kokia vagystė be nedidelės konkurencijos?
Ką gi, ką gi.
Rodos, sučiupau tave, kišantį ranką į dėžutę su sausainiais.
Sebastianas Dreipvudas. Tikėjausi susitikti akis į akį.
Rodos, pačiupau vagį už rankos.
Aš tik ieškojau termitų vežime.
Gali nebeapsimetinėti. Žinau, ko atėjai. Seifo.
Ką, šito seifo?
Šito, taip. Ten - virš 200 mln. kriptovaliutos.
Kalbi apie Bucefalą, tiesa?
Viską žinau.
Tenoriu paklausti vieno dalyko:
„Kas tai?“
Atsiprašau, kas?
Sudurtinis žodis.
- Žinau, kad falas yra vyro... - Taip.
Bet ta „buce“ dalis...
Bucefalas - tai Aleksandro Makedoniečio žirgo vardas.
Matai, Edgaro tėvo vardas buvo Aleksandras.
Jis buvo kiek narciziškas ir labai žavėjosi Aleksandru Makedoniečiu.
O Edgaras žavėjosi savo tėvu.
Paskutinis slaptažodis!
Tai turėjo būti Edgaro tėvo žirgo vardas.
Bet koks buvo to prakeikto žirgo vardas?
Nesukeldamas Edgarui įtarimų, turėjau sugalvoti, kaip sužinoti tą vardą.
Nieko neliesk.
Teks išsitraukti klasikinę Don Žuano medaus lazdelę.
Labas vakaras. Negalėjau užmigti. Pamaniau, gal norėsi...
Nedomina.
Teisingai.
Kaip sakiau, Don Žuano medaus lazdelę.
Sveika. Negalėjau užmigti.
Pamaniau, gal norėsi taurės gėrimo.
Sebastianas Dreipvudas. Ką čia veiki tokią valandą?
Manau, abu žinome, kas vyksta tokią valandą.
Nemaniau, kad taip jautiesi.
Galbūt tai meilė plevena ore.
O galbūt tai
balto vyno ir česnako kvapas sklinda nuo tavo kūno.
Su Izabele?
Dėl tokio dalyko padarai viską,
ką turi daryti.
Noriu, kad pajodinėtum ant manęs taip, kaip tavo amžinatilsį vyras jodinėjo...
Koks buvo jo žirgo vardas?
Kas čia dabar? Edgaras paprašė, kad tą padarytum?
Ar tavo sūnus atsiuntė mane čia, kad permiegočiau su tavimi?
Nešdinkis lauk.
Ar galėčiau...
Lauk.
Noriu pasiimti kelnes.
Nešdinkis, kol nepraradai kai ko daugiau nei savo kelnes.
Viso gero.
Turėjau nepastebėtas sugrįžti į savo namelį.
Pro visą apsaugos sistemos tinklą
su prožektoriais bei infraraudonųjų spindulių jutikliais.
Teturėjau naudotis aklosiomis zonomis.
Šūdas.
Kurių galų?
- Anikai? - Žinai, per tave
mano merginos tėvai galvoja, kad mes smaginomės krūmuose.
Norėtum. Tą darau tik visiškai girtas Europoje.
Visi, ateikite. Noriu kai ką parodyti.
Gerai.
Kas vyksta?
Ten mano gėlės?
Tai - įrodymas. Įrodymas, kad Greisė nužudė mano berniuką,
o Viviana su Fengu atnešė nuodus.
Kam daugiau jiems būtų reikėję tų gėlių?
- Turim labai gerą paaiškinimą... - Galiu paaiškinti!
- ...tik leiskite kalbėti! - Dieve mano.
Ką? Kas čia juokingo?
Nežinau. Bet aš irgi juokiuosi.
Manote, kad tai kažką įrodo, nes nepažįstate mūsų mamos.
Mama, iškraustyk savo rankinę.
- Taip, parodyk. - Gerai.
- Gerai, merginos. Tik... Gerai. - Taip, pirmyn.
- Mama, parodyk. - Mergaitės. Tik...
Gerai, tik...
Ji niekad neišeina iš restorano, nenugvelbusi saldiklių.
Visų.
Tiesa, nors ji nė nevartoja saldiklių.
Man per saldu.
Matot, ji susirinko visas tas gėles,
nes nenorėjo, kad jos pražūtų.
Taip. Ji - ne žudikė. Tik labai taupi.
Taupumas - dorybė.
Tikras taupumo įsikūnijimas. Gal turėčiau paslėpti stalo įrankius?
- Liaukitės. - Kodėl taip elgiatės?
- Nieko sau, Karena. Nieko sau. - Jūs visą laiką tokia pagiežinga.
Sekundėlę!
Čia nėra durnaropės.
Taigi, kalti nuodai.
Mes visi buvome repeticijoje daržinėje,
- tad niekas negalėjo to padaryti. - Ją suėdė arklys!
Bet kas galėjo tą padaryti. Būtent.
Atėjo vestuvių rytas,
o aš vis dar nežinojau dėžės kodo.
Bet reikėjo veikti.
Ponai. Jūs rimtai pasistengėt.
Važiuojate į vestuves? Mūsų niekas taip ir neatvažiavo.
Važiuoju.
Ei, ei! Pažiūrėkit, ką suradau.
Įgula jau buvo vietoje.
Dabar atėjo mano eilė.
Tik pažvelk, senuk. Kas dabar operacijos veidas?
Man reikia sąsagų. Ir jos yra mano...
Gal pakviestum man Aniką?
Man reikia pagalbos su varlyte,
rodos, jis moka rišti mazgus.
- Aš galiu surišti. - Norėčiau Aniko.
Gerai.
Žinojau, jis mane išmetė, kad nepamatyčiau kombinacijos.
Todėl panaudojau rašiklį.
Vienas yra, liko du.
Bet man vis tiek reikėjo dėžės kodo.
Štai ir jis. Rankų bučiuotojas.
Liaukis.
Taigi, paskutinis bandymas.
Izabele, dėl vakar vakaro...
Ne, klausyk, visus tavo daiktus, išskyrus apatinius, išmečiau pro langą.
Taip, juos pasiliksiu sau.
Tinka. Klausyk, kai klausiau Aleksandro...
Ne, tai tu manęs paklausyk.
Pasakyk Edgarui, kad aš viską prisimenu.
Žirgo vardas buvo Muskatas.
- Muskatas? - Muskatas.
Aštuonios raidės. Ji taip ėmė ir pasakė kodą?
Aha. Bet buvo kliūtis.
Kaipgi nešoksite pirmojo šokio?
Žinai, kad Edgaras nejaukiai jaučiasi, kai visi į jį žiūri. Jam to per daug.
Turite šokti.
Jūs dabar partneriai. Viskuo dalinatės po lygiai.
Neleisk, kad jis atimtų tavąją dalį.
Aš tikrai labai noriu pirmojo šokio.
Kita kalba. Ir pašok, ilgai. Pasidžiauk.
Dabar man tereikėjo driežo.
Gerai, visi. Turiu pasiūlymą.
Gal vieną kadrą be Roksanos?
Anikas ją palaikys.
- Gerai, Edgarai? - Žinoma. Anikas - patikimas žmogus.
Li Meidžorsas turi prizą. Džeksonai, tavo eilė.
Norėtumėte užkandžio, pone?
Kas čia?
Žuvytės?
Neatsisakysiu.
Žinot, ahi tunas ir geltonpelekis tunas...
- Įdomu. - ...skirtingi pavadinimai. Ta pati žuvis.
O, ne.
Roksana?
Šunsnuki tu.
Džadsonai, tavo eilė.
Sebai, turim problemytę.
Pora ką tik išsirinko dainą pirmajam šokiui. Ji 40 sek. per trumpa.
Sugalvok ką nors, po galais. Paimprovizuok!
Bus padaryta.
Ponios ir ponai.
Norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į šokių aikštelę.
Atėjo metas mūsų laimingosios poros pirmajam šokiui.
Bet prieš tai, jei leisite, norėčiau tarti keletą žodžių.
Buvau didžėjumi daugelyje vestuvių.
Daugelio jų vėliau laukia pigių lauko kėdžių likimas.
Taip, kalbu apie skyrybas.
Pats esu išsiskyręs tris kartus.
Ketvirtas kartas jau irgi netoli.
Jeigu ji tikisi gauti tą prabangią jachtą,
patikėkit, nieko nebus.
Skiriantis jachtos neįtraukiamos. Jas saugo jūrų įstatymas.
Bet žiūrėdamas į šią porą galvoju:
„Ši pora gyvens drauge ilgai ir laimingai.“
Bet kokiu atveju, štai daina.
Puikus tostas. Muzika irgi nebloga.
Neprieštarausi, jei pabūsiu čia? Turiu gerai viską matyti.
Kodėl?
Netrukus bus įvykdytas nusikaltimas.
- O, ne. - Sutvarkysiu.
Šūdas. Sebai, atsiliepk.
Sebai. Atsiliepk.
Nežinau, ką...
MUSKATAS
Seife buvai įrengęs signalizaciją, tiesa?
Pasiimsiu tik tai, kas priklauso man.
Bet ji tau nepriklauso. Aš ją garbingai išlošiau.
Nebuvo nieko garbingo.
Gal pažaiskime?
Kaip senais laikais.
Tegul laimi geriausias.
Dieve mano. S-E-S-4. Sebastianas, Edgaras, „Sujunk keturis“!
Nenuostabu, kad nesugalvojau. Tai - ne mįslė, o rezultatų lentelė.
Edgaras viską rašėsi visus metus.
Bet tai nebuvo tik žaidimas.
Tai buvo mano vienintelė galimybė įveikti kazino.
Pradėsime?
Ką bedarydavau,
jo padėtis būdavo geresnė.
Jis mane pakišdavo, kaip visad. Turėdavo du variantus.
Abu žinome, kuo viskas baigsis, Sebastianai.
Rinkis.
Žinai, ką? Leisiu tau ją pasilikti.
Bet ne visą, nes tai būtų per daug rizikinga.
Turėčiau pasilikti 20 %, tiesa?
Taip.
Apsidraudimui?
O dabar nešdinkis iš mano kabineto.
Tu tikrai nužudei tą bičą.
Kodėl turėčiau žudyti Edgarą?
Nes jis perkirpo tavo kakučio kortelę.
Tik kad neperkirpo, tiesa?
Ką? Bet kaip?
Nebūčiau paėmęs savo kortelės iš seifo, neapkeitęs jos.
Negalėjau leisti, kad Edgaras pastebėtų, kad jos nebėra.
Taigi, nupirkau kitą, be klaidos.
KAKAS - DAKAS
Paruošiau du laimėjimo variantus.
Kaip sakiau, norėjau įveikti Edgarą jo žaidime.
Taigi, čia visa tavo istorija?
Kodėl tuomet skandinai savo liūdesį pratęsimo vakarėlyje?
Neskandinau. Aš švenčiau.
O, taip. Vienas dalykas turėtų jus sudominti.
Kai nuėjau į barą, pamačiau, kaip Ulisas kažką darė su taure.
Viskas gerai, kemosabe?
Žinoma.
Ko pageidausi?
„Shackleton“.
Tai ką tiksliai Ulisas veikė su taure?
Nežinau. Bet jis kažką rezgė.
Ir nenorėjo, kad pamatyčiau.
Turiu atsiliepti.
Taigi, aš nenužudžiau Edgaro.
Tame seife palikau milijonus.
O ši kortelė verta kiek? Ne daugiau milijono.
Iš esmės jos vertė - sentimentai.
Baigėme?
Landonai, apžėlęs šūdžiau tu. Kaip laikaisi?
Pameni, sakiau, kad nepasakosiu tavo žmonai
apie tą mūsų naktį Prahoje?
- Manau, suradome žudiką. - Tai ne jis.
Ką pasakei? Suradome ar nesuradome?
- Nesuradome. - Ką?
Jo istoriją patvirtinti gali tik Edgaras, bet jis negyvas.
Turime sužinoti, ką jis turėjo galvoje, sakydamas, kad Zojos mama turi paslapčių.
Ir kuo dėtas tas dėdė su taure?
Ką, nori apklausti Zojos šeimą?
Ne. Negalime to padaryti. Jie nenužudė Edgaro.
Klausyk, suprantu. Bet jei norime surasti tiesą, turime išlikti objektyvūs.
O, taip, kokia buvai ir su Sebastianu?
Visą pokalbį bandei įsitempti jį į lovą.
Sakiau jam tai, ką jis norėjo girdėti.
Jis stengiasi visus sužavėti. Leidau jam manyti, kad sužavėjo mane.
Kai būna patenkinti, tokie žmonės atsiveria.
Tai iš tikrųjų labai gudru.
Žinau.
Bet aš turėčiau stengtis nuimti dėmę nuo Greisės, o ne...
Zojai tai nepatiks.
O man labai reikia, kad patikčiau jos tėvams.
Nekartok mano klaidų.
Ką nori pasakyti?
- Prisėsk. - Ką?
- Sėsk! - Jau sėdžiu.
Noriu kai ką prisipažinti.
Nepasakiau, dėl ko išties išėjau iš policijos.
Ir padariau kai ką, ko neturėjau daryti,
nes kartais, kai prieini per arti, nebematai viso vaizdo.
Dirbk savo darbą.
Valai baseiną?
Kas nors turi tą padaryti.
Kiek daug negyvų bičių.
Liūdna.
Atleisk, kad Izabelė buvo tokia... Kaip sako prancūzai, kalė.
Aš papasakojau Anikui ir tai poniai apie mus.
Žinau.
Bet visko nepasakiau.
Išvertė Akvilė Katilienė