Боже, каква гробна тишина!
- Някой да каже нещо? Каквото и да е. - Съжалявам.
- Не ти. - Нима тихите ми размисли
за смъртта на сина ми те потискат?
Боже мой!
Докато чакаме Себастиан да приключи с работата си, да поиграем.
В единия отбор ще сме хората, които не сме убили Едгар, а в другия ще е Грейс.
Знаеш ли, Изабел?
Странно е, че все обвиняваш сестра ми,
когато отровата, убила Едгар, е от градината на дъщеря ти.
- Нима? - Да. Татул.
- Беше в украсата на всяка маса. - Харесвам цвета му.
Татул. Чувал съм го само във връзка с психотропната отвара,
която шаманът на племето арук в Чили приготвяше, за да предизвиква видения.
Разбрахме. Пътуваш много. Какво ми намекваш?
Че осиновената ми дъщеря е убила собствения си брат?
- Хана, ти ли уби Едгар? - Не.
Ето.
Вивиан, ти ли уби сина ми?
Какво? Защо ще го правя?
Това не беше "не", нали?
Хрумна ми нещо. Може би всички сте виновни.
Цялото семейство сте измислили план как да забогатеете бързо.
Не искаме парите ви.
Всички искат парите ни.
Все повече си мисля, че Себастиан го е направил.
Наистина ли? И защо?
Едгар тайно го е уволнил. А и Себастиан е неприятен тип.
Разбирам.
Сега Грейс изглежда адски виновна и би било удобно,
ако мъжът, който омайва гаджето ти, се окаже виновен.
Но дай да мислим трезво.
Не я е омаял! Мислите ли, че е?
В трудно положение съм, Чарлс. Чувствам се неподготвен.
Ще те заглуша за момент, приятелю.
Виж ти, хванахте ли убиеца?
Булката, която не подписа предбрачното?
- Може ли да поговорим? - Разбира се.
С истинската полиция. Извикайте ме, като дойде.
Междувременно съм малко зает.
Зает ли си да обясниш защо Едгар тайно те е уволнил?
Да ти го кажем с британски акцент?
Да поговорим.
Как върви разследването ти?
Не много добре. Изабел хвърли вината върху сестра ми.
После обвини майка ми и цялото ми семейство.
Мисля, че тя го е направила.
Нещо като "гузен негонен бяга", но за убийство.
Всъщност открихме компрометираща информация за Себастиан.
Бас държа, че заедно са отровили Едгар, затова обвиняват нас.
- Ще трябва да го докажем. - Добре. Това ще направя.
Не натам.
Пресоли манджата и си ни лук ял, ни лук мирисал. Пак ще говорим.
Той благоволи да се върне. Имате девет минути до следващото обаждане.
И така, Едгар.
Да, той поиска да се оттегля. И да, пазех го в тайна. Но не съм го убил.
Дори не му бях сърдит.
Не и след снощи.
Ако Едгар те е уволнил, защо отиде на сватбата му?
За да разберете защо съм тук, трябва да ви разкажа за миналото си.
С Едгар сме от различни светове.
Той е от заможен род. А аз отраснах в каравана в Сан Бернардино.
Калифорния? Та ти си британец.
Не. Само така звуча.
Чистокръвен американец съм.
- Какво? - Да му се не види!
Защо лъжеш, че си британец?
За да изглеждам очарователен и интелигентен.
На кого бихте си дали парите?
На този мухльо или на този умник?
На втория. Определено бих правила някои неща с него.
Защо бях на сватбата ли?
Може да се каже, че бях замислил един последен удар.
От дете се занимавах с измами.
Бях голтак от затънтен край.
Но и добър мошеник.
СЕБАСТИАН
И имах банда.
Братовчед ми Джаксън.
И брат му Джъдсън, който също ми беше братовчед.
Как стана това? Подхлъзнах се на сапунена локва.
Строших си шишето с напитката. Що за магазин е това?
Баща ми е адвокат и ще ви съди до дупка, господине.
Коляното ми се разщрака. Никога не е щракало.
Хаймани такива! За нищо не ставате!
Животът ще ви даде урок!
Биваше ни. Но той беше прав.
Дребните кражби с братовчедите ми не водеха до нищо добро.
Трябваше да се измъкна от това, и то бързо.
С фалшиви резултати от изпит и подправена препоръка
се намърдах в престижен пансион.
Там се запознах с Едгар.
Едно от най-богатите момчета в училището.
Какво е това?
Знаех, че ще ме гледа отвисоко,
затова реших да говоря с аристократичен акцент.
Това ли? Любимото ми нещо.
Карта от 1994 г. с Джъстин Тъндър.
Не мога да се наситя на американския бейзбол.
Тъндър? Той е ужасен инфийлдър с плачевна успеваемост.
Тази карта не струва.
Но името е сгрешено.
ДЖЪСТИН ТЪРДЪР
Търдър. Ама че идиотска грешка!
Обичам шегите. Искам я, на колко я оценяваш?
Съжалявам, не е за продан.
Всичко е за продан.
Да играем за нея?
Ако бия, вземам картата. Падна ли, ти давам часовника си.
По-скъп от плаващата къща на баща ми?
Не можех да откажа.
Но надушвах измамите отдалеч.
Нямаше как да го бия на шах.
Но на "Кораби и лодки"? Шахът на бедняка?
Това можех да го играя.
Четири.
Пак.
Да играем на две от три?
Ако аз бях хитър, то Едгар бе още по-хитър.
Каквото и да правех, винаги ми залагаше двоен капан.
Четири.
Акцентът е добра идея, но трябва още да поработиш над него.
Едгар не ми се върза.
Взе единствената ми ценна вещ. Но не бях ядосан.
В хазарта на живота Едгар беше казиното.
Имаше по-добри карти от останалите.
Ако не можеш да биеш казиното, стани казиното.
Убедих Едгар да сме комбина. Той щеше да е мозъкът, аз - лицето.
И седалището, и плочките на корема.
Искам да ги видя.
- Имате ли заповед? - Какво правите?
Бяхме безупречен екип. Започнахме с дребни измами.
"Испански затворник", "Обрат в Норсики".
- "Муамбска заблуда". - Какво?
След колежа направихме най-големия си удар.
Напълно законен хедж фонд.
Изградихме всичко от нулата.
Само с 2,4 милиона долара заем от бащата на Едгар.
Бяхме неудържими. Въргаляхме се в пари.
Докато Едгар не ни забърка в криптото.
Еди, момко, имах съмнения, но беше прав.
"Буцефал" хвръкна до небесата.
Виждам, че си сложил по-модерна защита на сейфа.
В него са паролите за криптосметките ми,
в които, както ти отбеляза, сега има доста пари.
Макар че можеше да са много повече.
Задържа 20% от капитала ни, а ти казах да инвестираш всичко.
Само 20%. За по-сигурно.
Сигурно е само, че ти липсва вяра.
- Ти ми коства милиони. - Стига.
Уволнен си, Себастиан.
Не говориш сериозно. Едгар, това беше подсигуровка.
Криптото е непостоянно. Въпрос на възприятие.
Всичко е въпрос на възприятие.
Вземи "Мона Лиза".
Посредствен портрет на жена, която е средна хубост.
Въпреки това всички сме решили, че е безценен шедьовър.
Или пък картата, която ти взех при първата ни среща.
За някое куче тя би била само парче картон,
но за нас е скъпа, защото така сме решили.
Ето затова не мога да те оставя да подкопаваш усилията ми.
Но ние сме съдружници. Заедно сме от десетилетия.
Ще зачеркнеш всичко заради това?
Знаеш ли какво?
Давам ти срок до понеделник да връчиш заявлението си за напускане,
за да не се чувстваш неловко на сватбата този уикенд.
Очакваш да дойда на сватбата ти след всичко това?
Разбира се. Това е само бизнес.
Ти все още си ми кум.
Леле, колко коравосърдечно!
Не познавах Едгар в такава светлина. С мен беше много мил.
Защото не е искал нищо от теб.
Ти не беше от никаква полза за него.
Не бих казал. Помогнах му да си върже папийонката.
Колко си сладък.
В работата си Едгар беше безпощаден.
Помогнах му да изгради империята си, а той искаше да ми бие шута?
Нямаше да се дам лесно. Сватбата беше идеалното прикритие.
Но за толкова голям удар се нуждаех от...
Теди!
- Какво, по дяволите? - Калпазанин такъв!
Как си, дявол да го вземе?
Да, съжалявам. Бях в тоалетната да пикая.
Две минути. Казвай.
Казах ти да не вземаш украсата.
Знам. Какво ще правим? Не може просто така да я изнесем.
Слушай, ще я пуснем в тоалетната.
- В тоалетната? - Ще сме внимателни.
- Има към сто цветя. - Дръжка по дръжка.
Виж ти.
Можем да обясним.
Чакай.
Разбира се. До скив, друже! Поздрави, негоднико.
Докъде бях?
Май до това как сформираш отбор.
Отборите играят софтбол.
За измамна схема трябва екип.
Трябваха ми професионални бандити. Хора, които Едгар не познаваше.
Влизането ми в затвора се оказа полезно.
Тук имам време.
Точно това ми трябваше, за да довърша албума.
Когато светът чуе какво съм създал зад тези дебели стени,
може пак да получа доживотна присъда, защото музиката ми е трепач.
Една присъда за бутането.
- И втора за пеенето. - Господине, аз съм адвокатът ви.
Чак зад решетките пропях.
Спирам, за да обясня.
Зад решетките, тоест в затвора, пропях,
имам предвид песни, нали чуваш?
Акустиката тук е скапана.
Да идем в банята? Там кънти невероятно.
Какво точно значи "до живот"? Достатъчно стоях тук.
ДЖАКСЪН И ДЖЪДСЪН
Братовчедът Себас пак опря до помощта ни.
За какво ви опандизиха?
За нищо и никакъв грабеж. Джъдсън го прецака.
Не, ти го прецака. Аз трябваше да разбия, а ти да грабиш.
Да, обаче исках аз да разбивам.
- Момчета! - Не награбвай мен, кретен такъв.
Дами, кротко!
Мога да ви измъкна оттук.
- Какво печелим? - Не ти щем милосърдието.
Трябвате ми за една важна работа. А пазачът ми дължи услуга.
Ето я мишената - Едгар Миноус. А ето и целта.
Този сейф.
Пази се с три различни защити.
За такава работа ни трябват поне...
Един диджей, един сервитьор и най-голямата будала.
Ето как ще действаме.
Чувам, че диджеят не се чувства добре.
Джъдсън, навести го да видиш как е.
Изглеждаш зле. По-добре си ходи.
Не достигат сервитьори.
Джаксън, би могъл да помогнеш.
Трябват ми четири минути и половина да разбия сейфа.
Нещо да отвлече вниманието.
Първият танц? Заемам се.
Четири минути и половина? Толкова ли е здрав сейфът?
Почти непробиваем.
Първо има клавиатура с десет милиона комбинации.
Оставете това на мен.
После сканиране на ретината, но не е на Едгар.
Ще искам да...
Да изтръгнем очите на гущера? Нямаш грижи.
Какво? Не, за бога.
Искам да отвличате вниманието, за да открадна гущера.
Добре. Но по някое време този уикенд ще пребия някого.
- Наистина ли? - А третата защита?
Тези врати с коне?
Това е стоманен сандък с шестбуквен код.
Още не съм го разгадал.
Как така не си?
Без кода сме като Лео в "Титаник".
Секси е за тип без мускули, но потъна в океана.
Ще разбера кода, трябва ми време.
Закъснявам за вечеря.
Трябваше да убедя Едгар, че не ми е неловко на сватбата.
- Не бях сигурен дали ще дойдеш. - Защо да не дойда?
Въпреки всичко съм ти кум.
Флиртувах с кумата, представих госта изненада.
Юлисис.
А след като ти наплю Вивиан,
пийнах още едно и се изнизах към кабинета на Едгар.
Но по път...
Знам тайната ти, Вивиан. Кажи им или аз ще го направя.
Едгар, моля те. Има и друго, което не разбираш.
Не съм съгласен.
Чакай, Вивиан е имала тайна?
Интересно.
Нещо неприятно или нещо любопитно?
Не знаем, нали? Може и да не разберем.
Може да я питаме.
Давай нататък.
Брегът беше чист и пристъпих към първа част от плана.
Представете си изненадата ми, като открих, че не съм сам.
Но друго си е малко конкуренция по време на обир.
Виж ти. Май те хванах да бъркаш в кацата с мед.
Себастиан Дрейпуд. Чудех се кога ще се срещнем очи в очи.
Май те спипах да ровиш, където не ти е работа.
Просто проверявам някои нередности.
Не ме занасяй, знам защо си тук. Заради онзи сейф.
Онзи сейф ли?
Онзи ей там, в който има двеста милиона долара в крипто.
Говориш за "буцефал", нали?
Знам всичко.
Единственият ми въпрос е
какво значи това.
Моля?
Сложна дума е.
Знам, че "фал" идва от фалус,
но "буце"...
Буцефал е конят на Александър Велики.
Бащата на Едгар се казваше Александър.
Беше самовлюбен, обсебен от Александър Велики.
А Едгар беше обсебен от баща си.
Последният код! Сигурно беше името на коня на баща му.
Но как се казваше проклетият кон?
Трябваше да разбера, без да будя подозрения у Едгар.
Не пипай нищо.
Щеше да се наложи да се правя на донжуан.
Добър вечер. Не ми се спи. Чудех се дали не искаш...
Нямам желание.
Ясно.
Донжуан не се отказваше.
Здравей, не ми се спи. Реших, че може да искаш да пийнем.
Себастиан Дрейпуд. Какво правиш тук в този час?
И двамата знаем какви ги вършат хората в този час.
Не подозирах, че ме желаеш.
Любовта във въздуха е заразна.
Или е от това, че миришеш на бяло вино и чесън.
С Изабел?
Наградата си заслужаваше усилията.
Искам да ме яздиш така, както съпругът ти е яздел...
Как се казваше конят му?
Какво става? Едгар ли те накара да правиш това?
Дали синът ти ме е пратил да спя с теб?
Махай се.
Може ли...
Вън!
Искам си гащите.
Махай се, преди да си загубиш не само панталона.
Чао.
Трябваше да се прибера, без да привличам внимание.
Камерите с прожектори и инфрачервени сензори нямаше да ме спрат.
Щях да се движа в слепите зони.
И таз добра!
Какво, по дяволите?
Заради теб родителите на Зоуи решиха, че сме се чукали в храстите.
Ще ти се. Само когато съм пиян и в Европа.
Идвайте всички. Искам да ви покажа нещо.
Добре.
Какво става?
Това цветята ми ли са?
Ето го доказателството, че Грейс е убила сина ми,
а Вивиан и Фън са осигурили отровата.
Иначе защо са им цветята?
- Има обяснение. - Мога да обясня.
- Ако ни дадеш думата! - Боже.
Кое му е смешното?
Не знам. Но и аз се смея.
Объркала си се, защото не познаваш майка ни.
Мамо, опразни си чантата.
Покажи им.
- Момичета. Добре де. - Давай.
- Хайде, мамо. - Добре.
Тя не си тръгва от ресторант, без да задигне подсладителя. Всичкия.
Истина е, а дори не го харесва.
Твърде сладък е.
Прибрала е украсата от масите, за да не я изхвърлят.
Да, не е убиец, просто е стисната.
Това е добро качество.
Какво благоразумие! Да скрия ли сребърните прибори?
- Стига. - Защо си такава?
- Леле, каква проклетия! - Вечно си кисела.
Чакайте!
От тази саксия липсва татулът.
Значи той е бил отровата.
Всички бяхме в плевнята.
- Всеки може да е бил. - Конят го е опасал!
Именно, всеки може да е бил.
На сутринта в деня на сватбата още не знаех кода за последната врата.
Но беше време да действаме.
Господа, изтупали сте се.
На сватбата ли отивате? Превозът ни така и не дойде.
Да.
Вижте кого намерих.
Хората ми бяха по местата си. Сега беше мой ред.
Виж се само. Кой сега е хубавецът?
Трябват ми ръкавелите. Те са...
Би ли повикал Аник?
Трябва ми помощ с папийонката, а той май е добър във възлите.
- Мога и аз. - Искам Аник.
Изрита ме, за да не видя кода.
Затова оставих шпионска химикалка.
Оставаха още две защити.
Още не знаех кода за последната врата.
Ето го Целувача на ръце.
Стига, човече.
Беше време за последен опит.
Изабел, за снощи...
Хвърлих партакешите ти през прозореца, освен долните гащи - тях ще си ги запазя.
- Добре. Чуй, когато те попитах за името... - Не, ти ме чуй.
Кажи на Едгар, че си спомням всичко.
Конят се казваше Нътмег.
- Нътмег? - Да.
Шест букви. Това е кодът. И ти го каза ей така?
Да. Но пак имаше пречка.
Как така няма да танцувате?
Нали знаеш какъв е Едгар пред хора. Панира се.
Трябва да танцувате.
Вече сте спътници в живота. Всичко е по равно.
- Не позволявай да те лишава. - Искам първия танц.
Така те искам. Забавлявай се.
Сега ми трябваше само гущерът.
Какво ще кажете да се снимаме без Роксана?
Аник може да я държи.
- Даваш, нали, Едгар? - Имам доверие на Аник.
Гущерът е в будалата. Джаксън, действай.
Ордьоври?
Какво е това?
Рибни хапки?
Няма да откажа.
- Рибата тон има две наименования... - Интересно.
О, не.
Роксана?
Кучи син!
Джъдсън, ти си.
Себас, имаме проблем.
Двойката избра песен за първия си танц. С 40 секунди по-кратка е.
Ами измисли нещо, по дяволите!
Заемам се.
Дами и господа.
Обърнете погледи към дансинга.
Време е за първия танц на щастливата ни двойка.
Но преди това искам да кажа няколко думи, ако ми позволите.
Бил съм диджей на много сватби.
Повечето от тях се провалят с гръм и трясък.
Да, говоря за развод.
Имам три развода.
Сега тече четвъртият.
Ако тя си въобразява, че ще получи лодката ми,
значи напълно си е загубила ума.
Лодките се разглеждат според Закона за морското право.
Но като гледам тази двойка тук, си мисля:
"Тези двамата ще живеят дълго и щастливо".
Както и да е, ето и песента.
Страхотен тост. И музиката си я бива.
Нещо против да остана тук? Трябва да наблюдавам.
Защо?
Да речем, че тази вечер се случват нередни неща.
Заемам се.
По дяволите, Себас, обади се.
Себас, обади се.
НЪТМЕГ
Сложил си аларма на сейфа, нали?
Само си вземам нещо мое.
- Но не е твое - спечелих го честно. - Никога не е било честно.
Да играем за картата?
Като едно време.
Нека по-добрият спечели.
Боже, значи съкращението е от играта на кораби.
Затова не го разбрах. Това не е загадка, а резултатът от играта.
Едгар си водеше статистика от години.
Но това не беше просто игра,
а последният ми шанс най-сетне да бия казиното.
Ще започваме ли?
Каквото и да направех, той ме побеждаваше.
Подмамваше ме като едно време. Залагаше ми двоен капан.
Знаеш как свършва това, Себастиан.
Избирай.
Знаеш ли, ще ти я дам.
Но не мога да ти дам всичко, твърде рисковано е.
Полагат ми се 20%, нали?
Да го наречем подсигуровка?
Сега се махай от кабинета ми.
Определено ти си го убил.
Защо ще убивам Едгар?
Защото е накълцал картата ти.
Само че не го е направил, нали?
Какво? Как така?
Нямаше да извадя картата от сейфа, без да я заменя.
Не исках Едгар да разбере, че я няма.
Затова купих друга - без правописната грешка.
Този път аз заложих двоен капан.
Исках да надвия Едгар там, където беше силен.
И това ли е всичко?
Защо давеше мъката си на афтърпартито?
Не давех мъката си, а празнувах.
Там видях нещо, което може да ви заинтригува.
Като отидох на бара, видях Юлисис да прави нещо с чаша.
- Всичко наред ли е, приятел? - Разбира се.
Какво да бъде?
Скоч.
Какво е правел Юлисис с чашата?
Той криеше нещо, не знам какво. Нещо, което не искаше да видя.
Трябва да вдигна.
Не съм убил Едгар. Оставих милиони в онзи сейф.
Колко да струва тази карта? Хиляди ли?
Тя има само сантиментална стойност.
Приключихме ли?
Ландън, брадат негоднико? Как си?
Нямаше да те издам на жена ти за онази нощ в Прага, помниш ли?
- Пипнахме нашия човек. - Не е той.
Не е или е?
- Не е. - Какво?
Единственият, който може да потвърди, е Едгар, а той е мъртъв.
Трябва да разберем какво крие майката на Зоуи.
И за чичото и чашата.
Искате да разпитаме семейството на Зоуи? Не, не може. Не те са убили Едгар.
Разбирам те, но за да научим истината, трябва да сме обективни.
Както вие спрямо Себастиан ли? Постоянно му правехте сексуални намеци.
Казвах каквото искаше да чуе, за да мисли, че ми е завъртял главата.
Като ги предразположиш, мъжете грешат.
- Това е много хитра тактика. - Знам.
Но задачата ми е да оневиня Грейс.
На Зоуи няма да й хареса. А и наистина искам техните да ме харесат.
- Не повтаряй моите грешки. - Какво значи това?
- Седни. - Какво?
- Сядай! - Добре, ето.
Трябва да ти призная нещо.
Не казах истината за напускането си.
Направих неща, които не биваше,
защото, когато си твърде близо до нещо, не виждаш истината.
Свърши си работата.
Чистиш басейна?
Все някой трябва.
Има много умрели пчели.
Тъжно.
Съжалявам, Изабел беше кучка.
Казах на Аник и онази жена за нас.
Знам.
Но не им казах всичко.
Превод на субтитрите Катина Николова