OČE
DRUŽINA MOMONG TV KUHINJA
PRIJATELJICA TENTOMUŠI NESREČNI DAN
Sinoči so iz živalskega vrta ukradli afriškega drevolaza,
ki je izjemno nevaren.
Oče.
Je kaj novega o mojem vnuku?
Nič.
Ni se prebudil.
Oče mora varovati družino.
Ko je bil Vataru na strehi...
Ko so ga porinili z nje...
Kje je bil njegov oče?
Vataru ima srečo.
Nikoli ne veš, pred kakšno grozno usodo
te lahko reši tvoja smola.
NESREČA, SREČA
MAŠČEVANJE, KARMA, PRAVICA, LJUBEZEN, ODREŠITEV, VERA
HITER KOT STREL
TOKIO
Hvala, da si na hitro sprejel delo.
Pripravljen sem. Sem nova, izboljšana različica sebe.
Odkar sodelujem z Barryjem, občutim mir,
kot ga nisem še nikoli.
Manj se odzivam na situacije,
bolje sprejemam človeške pomanjkljivosti.
Imel sem pomisleke glede vrnitve, ampak kot pravi Barry:
Če deliš mir, prejmeš mir.
Tvoj terapevt je pozabil, s čim se preživljaš, Pikapolonica.
Pikapolonica? –Tvoje novo ime.
Pikapolonica? Resno? –Ti ni všeč?
Je tebi všeč? –Ja.
No, če je tebi všeč...
Že razumem. Pikapolonice naj bi prinašale srečo.
Nimaš smole. –Res?
PIKAPOLONICA
Moja smola je svetopisemska.
Sploh ne morim, pa kdo umre. –Pretiravaš.
Moja zadnja naloga?
Izsiljevanje politika? –Volila sem zate.
Pa samomorilski postrešček, ki je skočil s strehe, ker ni več zdržal?
To je bolj njegova smola kot tvoja.
Drži se! –Pa ni umrl.
V bolnišnico si ga peljal. To je sreča. Odvisno, kako gledaš.
Seveda. Tu mi je všeč. Tu bi lahko živel.
Všeč mi je vzdušje, ljudje so obzirni...
Razen tega tipa.
Zakaj je tako dobro plačano? –Carver bi moral opraviti, pa je bolan.
Carver? –On ni za preproste rope.
Carverja nadomeščam? Prej si ponudila Carverju?
Rekel si, da hočeš preprosto prvo nalogo.
Preprosteje ne more biti.
Drek. –Kaj pa?
Ko se je tip zaletel vame, sem izgubil ključ. Številka?
523.
Carver. Kakšen ego!
Kandidat za samoizboljšanje.
Fintira bolezen? Smo v gimnaziji?
Čutim osebno rast.
Vem, da imam predsodke, to moram še popraviti.
Ampak tip je bebec.
Čudne zahteve imaš. Petarde?
Deloven sem.
Prosim, reci, da nisi naročil spalnega praška.
Ne. –Tipa v Anchorageu je skoraj kap.
Zdaj poznam pravi odmerek. –Vzemi pištolo.
Vozovnico, prosim.
Hvala, da potujete z nami. Prvi razred je tam.
Domnevam, da nisi vzel pištole.
Barry pravi, da je vsak spor priložnost za miroljubno... Kaj že?
Jaz pa pravim, da pri nekaterih sporih potrebuješ pištolo.
Drek.
Gor sem. –Dober začetek.
Lepo je. Drugi razred?
Svojo agencijo bom odprl. Samo preproste naloge.
Grozen poslovni načrt.
Nič več sociopatov ali obsedencev. Samo dobri ljudje.
Barry pravi, da je čas za spremembe.
Barry ne ve, s čim se ukvarjaš.
Pa začniva. Vlak ima 16 vagonov.
Deset drugega, šest prvega razreda. Na vsaki postaji stoji samo minuto.
Jebenti. A lahko?
Si slep, jebenti?
Ni ti treba suniti ribic.
LIMONA IN MANDARINA
Ste dobro? Prav.
Klinčev kreten. –Hvala.
Zakaj sem to naredil?
Nekakšna nuja. Če vidim, moram vzeti.
Z nekom se pogovori. Resno.
Ribice. Ne razumem.
Prav, preprost rop. Kaj moram ukrasti?
Aktovko. Po naših podatkih ima na ročaju nalepko vlaka.
Aktovke imajo lastnika, z njimi pa ni preprosto.
Lastniki so v drugem razredu.
Jih je več? Zakaj nisi rekla, naj vzamem pištolo?
Saj sem. Pa si se odločil za razsvetljenje.
Čiketo, prosim. –Vozovnico.
Trenutek.
Ne, ne, račun.
Sranje. Mislim, da sem izgubil tudi vozovnico.
Račun kaže, da sem kupil vozovnico.
Ena postaja.
Ja.
Mislil sem, da se tu priklonijo.
Porinil sem ga. Prvi razred, sedež B4
Oprosti, mala. Iščem...
Našel si jo.
Limona. –Mandarina.
Krvaviš. –Sranje. Sranje.
Koga sem ubil?
Vzemi moker robček. –Ni moja.
Ni tvoja? –Ne krvavim.
Potem pa odpri suknjič, naj vsi vidijo.
Ja, naj vidijo mojo kravato. –Si nor?
Zapni plašč, da nihče ne vidi.
Prej bojo opazili otročje tajno ime.
Če že, zakaj ne jabolko in pomaranča?
Kaj je v kovčku? –Resno?
Veš, kaj je v njem. –Denar, kot vedno.
Mandarine so prefinjene. –Sadje se mu zdi prefinjeno.
Ja, križanec je. Prilagodljive so. Kot jaz.
Rekla si, da je šest vagonov drugega razreda.
Recimo 30 potnikov v vagonu.
Dve torbi vsak. Pa poglejmo, krat dve...
Ni jebene šanse, da bom našel...
Čakaj. Nalepka vlaka na ročaju? –Ja.
Jebenti!
Zakaj sem jaz Limona? –Ker si kisel. Limon nihče ne mara.
Traparija. Limonada, bonboni. –Te boli grlo?
Limonova pita. –Kdaj si nazadnje jedel limonovo pito?
Limonov biskvit. –Govoriš o limonah?
Kovček imam. –Krasno.
Res? –Ja.
Kje je hakeljc? –Ni ga.
Vedno je. –Spravi se z vlaka.
Rad imam limone. Tajna imena pa sovražim.
Glej ga. Trnuljčica.
Zbudi se. –Jajčka s slanino.
Ne zaupaj mrham
Kje sem?
Na varnem si. Tvoj oče naju je poslal.
Tepca delata za mojega očeta?
Počasi, očetu te lahko pošljeva tudi v škatli.
Zunanja sodelavca sva.
Mandarina in Limona.
Kot sadje?
Si kdaj gledal Lokomotivčka Tomaža? –Pa smo tam.
To, kar gledate danes, ni nič.
Preobrati, nasilje, drama, brez sporočila.
V čem je smisel? Kaj naj se naučimo?
Vsega o ljudeh me je naučil Tomaž.
Album nalepk imaš, 3? –Veš, da ga imam vedno s sabo.
Mandarina je Gorazd. Modri vlak.
Gorazd je najmočnejši. Ampak pogosto ne posluša drugih.
Prosim? –Nekateri so Edvardi.
Pametni, prijazni.
Nekateri so Henriki, delavni, močni.
Nekateri so Dizli. Jebeš to!
Ti so zoprni.
Ti pa...
Ja, ti si kot Poldi.
Mlad, prijazen,
ne najbolj odprte glave.
Sta končala?
Prav. Tvoj oče naju je najel, da te spraviva iz sranja.
Zakaj si ti Mandarina? –Prefinjena je.
Jebeš to, ni važno.
Za sabo sva pustila 17 trupel, da bi te iztrgala Triadi,
ki te je ugrabila, da bi izsiljevala tvojega norega fotra.
16 jih je bilo. –Prosim?
16 trupel. –Ne, 17.
16. –Sedemnajst. Na jetra mi greš.
16. –Z glavo bom butnil ob zid.
Mogoče ti bo to osvežilo spomin. –17 jih je bilo. Zadavil te bom.
Dovoliš?
KOLIKO LJUDI STA UBILA? (ENGELBERT HUMPERDINCK)
Eden.
Dva, tri.
Pet pokerašev.
Naprej!
Velik tip. –Ja.
Daj že!
Deset.
Tri kretene z meči.
Saj razumem, jebenti!
Zakaj imate vedno meče? –Saj so triadarji, ne?
Pizda!
Rad imam meče.
Čas je za jaffa piškot.
Ali za oreo? –Prav.
Obrni!
Štirinajst in petnajst.
Pa klinc na kolesu.
Torej 16. –Pozabil si na nedolžnega civilista.
Kaj...
Kolega, si cel?
Sranje. To ni bila najina krivda. –Ni bila najina krivda?
Kaj bi rekel Tomaž? –To je bilo zelo hudobno.
Rekel bi: Prevzemi odgovornost. –Ne govori tako.
Povečal bom razdaljo med sabo in lastniki.
Si živčen? –Jasno.
Tako zveniš. –Ker sem.
Na naslednji postaji bom izstopil.
Sedi.
Veš, kako pravijo tvojemu papuški? –Seveda vem.
Bela smrt. To ni sadje. –Ne, res je.
Neka ženska se je znašla v neprijetnem položaju,
saj je tvojemu očetu dolgovala zajetno vsotico.
Dolgo je trajalo, da dobi ta denar.
Vendar ga je vrnila, pet minut prepozno.
Kaj je naredil? –Roko ji je odsekal.
Jebenti!
Rekel je, da mu dolguje prst za vsako minuto.
Ni pošast. Ni ji odsekal vsakega posebej, ampak vse naenkrat.
To je prelahko.
Pretiravaš. –Podtiravaš.
To ni beseda. –Je.
Res? Si poguglal? –Vseeno.
Kaj bi rekel Barry?
Negativen pristop vodi v negativen izid.
Koliko mu že plačuješ?
Najina naloga je, da te varujeva
in dobiva aktovko z denarjem.
Nalogo nameravam izpolniti in...
Limona, kje je aktovka? –Skril sem jo.
Kovček, Limona. Prinesi mi jebeni kovček.
Nevaren si, veš. Za mojega očeta.
Ne potrebuje razloga, da ubije človeka, kot si ti.
Potrebuje razlog, da tega ne naredi.
Ga ima?
To je preveč zapleteno.
Halo? –Imaš sina Bele smrti?
Misliš bebca s trapastimi tetovažami? Ja.
Pa kovček? –Seveda ga imam.
Oba izstopita v Kjotu. Tam bo vajina naloga končana.
Tuje bila.
Pa je ni več.
Najti morava tistega, ki jo je vzel.
Mogoče imaš prav.
Mogoče se mi je sreča začela nasmihati.
PRINC
Ti.
Ja.
Jaz.
Ti pa si Juiči Kimura.
Prišel si me ubit.
ŠIBUMI
Starši mi pravijo malinki princ.
To pomeni mali princ. Seveda sta hotela fantka.
Poslušal boš vso zgodbo.
Drugače ti bo zelo žal.
Bolnišnica je. Čakaj.
Živjo. Ja, lahko greš k fantku.
Dobro. Če ne pokličem vsakih deset minut
ali se ti ne oglasim na telefon,
hočem, da greš noter in ubiješ...
Oprosti, kako je že ime tvojemu sinu?
Vataru. –Saj res.
Ubij Vataruja.
Nisi vesel, da si počakal?
Imava sina, to je bila najina naloga.
Najina naloga je bila, da pripeljeva sina in 10 milijonov.
Najino stanje lahko opiševa stremi besedami. Katerimi?
"Rešila sva sina." Družina je več kot denar.
Res ne veš, kdo je Bela smrt?
Vem. Pred petimi minutami si mi povedal.
Zakaj te sploh obveščam?
Res ne vem.
Japonsko podzemlje je včasih vodil Minegiši.
Minegiši je bil okrutna svinja.
Stara šola pač. Zanj sta bili pomembni le tradicija in vdanost.
Ko si bil notri, si bil notri. Bil si del družine.
Nenadoma se pojavi dvometrski robustnež iz Rusije.
Menda ga je ruska mafija vrgla ven ali pa je bil bivši KGB–jevec.
Nihče ne pozna resnice.
Ve pa se, da je Rus.
Ki se je prebil na vrh. Korak za korakom, umor za umorom.
Zelo hitro je postal eden Minegišijevih svetovalcev.
Sodelavci so mu rekli: Ustavi konje, ta ni gladek,
ne zaupaj mu.
Nevaren je, so rekli.
Sodobna kuga. Bela smrt.
Prav so imeli.
Svoje zavezništvo je ustvaril.
Svojo tolpo.
In kaj je naredil?
Zabodel ga je v hrbet.
Metaforično. Možgane mu je odpihnil.
V eni noči je ime Minegiši zbrisal z obličja Zemlje.
In cesarstvo naredil vredno Bele smrti.
Kar naravnost bom povedal.
Brezčutni psihotični šef z največjo kriminalno združbo na svetu
naju bo zajebal, kadar naju bo hotel.
Ta pizdunar je prav gotovo Dizel.
Če boš še enkrat omenil Lokomotivčka Tomaža,
ti bom prestrelil ksiht. –Če je tak hud prasec,
zakaj je najel naju, namesto da bi šel sam po sina?
Če bi prebral navodila, bi vedel, da je imel ženo.
Ženo?
Pomenila mu je največ na svetu. Umrla je. V pijanski nesreči.
Zdaj ne gre več od doma.
Neka lokomotiva bi rekla, da je to lekcija.
Pa ni najel kar nekih dveh tipov. Najboljša je hotel.
Tipa iz operacije v Boliviji.
BOLIVIJA
Za profija, ki ne zajebeta.
Tri besede, Limona. Sva... –V riti.
Kaj hočeš?
Ljudje mislijo, da sem navadna punca.
Bodoča žena ali
bodoča mati.
Pa nisem stranska vloga v tuji zgodbi.
Vsi vi ste v moji.
Kaj ima to z mano, jebenti?
Delaš za najbolj srh zbujajočega šefa. Belo smrt.
Kar zanikaj.
Delaš za nekoga, ki dela za nekoga drugega itd.
Vsi pa delajo za enega.
Pred dvema dnevoma si sodelavcema Bele smrti dostavil aktovko.
V tem sem videla priložnost.
Kovček me bo pripeljal do Bele smrti.
Ne vem, kako ti lahko pomagam.
To je najboljši del zgodbe. Ubil ga boš.
Kako naj ubijem Belo smrt, jebenti?
Boš videl.
Glej, no. Točni smo.
Sprosti se, napet si.
Rešila sva njegovega klinčevega sina.
Poiščiva klinca, ki je sunil aktovko,
pa bo, kot da se ni zgodilo.
Še vedno nosiš jopič?
Ne, jopič daje lažen občutek varnosti.
Lahko te ustrelijo v vrat. –Te pa ne morejo ustreliti v prsi.
Ampak to epizodo Tomaža si zamudil, ne?
Najbrž, ker je očitno zelo mračna.
Zberi jajca ali utihni.
Manjša sprememba načrta.
Najprej žena, zdaj pa še sin?
Veliko belih smrti.
26 LET PREJ
Hočem, da si močan, sin. Razumeš?
Bodi močan.
VOLK
Srce moje.
Ne!
Poišči pizduna, ki jo to naredil.
MAŠČEVANJE
Kakšno srečo imaš, pizdun.
Zabodel si me?
Življenje si mi uničil. –Sploh te ne poznam.
Maščevat sem se prišel.
Morilec, ki je ubil El Saguara, mi je ubil ženo.
Usoda je hotela, da ubijem dva za enega.
Se lahko pomiriva in pogovoriva?
Nikoli ti ne bom dal miru. –Kaj?
Tudi če boš zbežal na konec sveta,
te bom našel. –Zakaj?
Uničil ti bom življenje, kot si ga ti meni.
Saj te sploh ne poznam.
Moje srce.
Kaj jeb...
Resno?
To priča o tem, kako nevarna je jeza.
Venezuela, Urugvaj, Barcelona.
Kdo si?
Dragi potniki, na kratko se bomo ustavili v Šin Jokohami.
Tole poskusi.
Očala momong. –Kaj, jebenti, so momonge?
DRUŽINA MOMONG TV KUHINJA
Japonski anime št. 1 Četrtek ob 9.00
Vsak četrtek po Tomažu.
Prav. –Dobro je.
Takole. –Naj bo, kot da spi.
Vasabi.
Poskrbeti morava, da ne gre z vlaka.
Uredi 5 tipom s kovčkom, kdorkoli je.
Prav. Kako pa? Govorim z njim ali govorim z njim?
Ne vem, povej mu zgodbo o Gorazdu in Poldiju,
ki krvavi iz klinčevih oči.
Torej ga ubijem.
Dragi potniki, na kratko se bomo ustavili v Šin Jokohami.
Fak. Jebenti.
Oprostite. –Oprostim vam, jebenti.
Joburg.
Oprosti.
Daj sem!
Sranje v kockah. To ni bila minuta.
Postajo sem zgrešil. Zakaj?
Ker me Gospod sovraži. –Ne, pa Gospa je.
Še imaš kovček? –Skril sem ga.
Izstopi na naslednji postaji. –Zveni preprosto.
Ti ime El Cigarillo kaj pove?
El Saguaro? Šef kartela? –Ja, zakaj mi zveni znano?
Bil je na poroki v Mehiki, kamor si se vtihotapil.
Tekilo? –Natakar si bil.
Ženin. Se mi je zdel znan. Obraze si zapomnim.
Kateri tip?
Oprostite. Takoj se vrnem.
Zabodel me je. Polil sem ga z vinom. Mrtev je.
Volka si ubil? –Nesreča je bila.
V ponedeljek se bom moral pomeniti o tem.
Drek. Kure. Ne.
Drek. Kure. Kaj ?
Se spomniš morilskih čudakov iz primera v Boliviji?
Dvojčkov?
Ja, ampak po mojem nista dvojčka. –Vsi vedo, da sta dvojčka.
Eden gre proti meni.
Drugega pa sem videl na peronu. –Zasedeno!
Zdaj poznava lastnika kovčka.
O tem govorim. Pogovoriti se morava
o kalibru ljudi okoli naju. –Zakaj šepetava?
Halo? –Belo smrt zanima,
zakaj sta šla z vlaka.
Na zrak sva šla. –Ukaz imata, da ostaneta na vlaku.
Nisem vedel, da imam varuško, ki mi bo odrezala jajca.
Profesionalec sem. Skrbiva za varnost njegovega sina in kovčka.
Lahko zdaj opravim svoje delo? Zelo lepo od vas. Hvala.
Jebenti! Jezus Kristus!
Na Japonskem ni vljudno govoriti po telefonu na vlaku.
Je to dovolj nevljudno, bebec?
Klinčevo kapo si vtakni v rit.
Jebeš to službo.
Vedel sem, da bi morala izbrati prvi razred.
Oprostite, nisem vedel, da je poleg mlada dama.
Ste videli koga s srebrno aktovko?
Na ročaju je nalepka vlaka.
Ja, sem. Imel jo je moški z očali s črnim okvirjem. Tja je šel.
Hvala, ljubica.
Klinčevi prasec.
Pridi.
Tip s črnimi očali. Ustavi ga.
Živjo. Pod mizo je pištola.
To je tihi vagon. Tu uporabi drobni notranji glas.
TIHI VAGON
Pod mizo je pištola, uperjena proti tebi.
Ne slišim. –Pištola je...
Zajebavam te.
Dolgo je že od Johannesburga.
Ja. Kdo pa si?
Se me res ne spomniš?
Tak si kot vsak beli brezdomec. –Prav.
Imam nekaj, kar iščeš. Se me res ne spomniš?
Johannesburga se spomnim,
tebe pa ne. –Ustrelil si me.
Veliko ljudi sem ustrelil. –Dvakrat.
Tvoj obraz je magnet za strele.
Vem, da si tip s črnimi očali. Pezde, ki nama je sunil aktovko.
Ja, res sem.
Po Johannesburgu se trudim izboljšati.
Odpustil sem si in šel naprej.
Spoznal sem, da je vsak spor
priložnost za rast, pot do miroljubnega izida.
Zanimivo. –Kdo je to?
Pojma nimam.
Kako si vedela, da je tu?
Nisem omenila, da imam vedno srečo?
Takrat sem se globoko zazrl v zrcalo.
In veš, kaj? Podoba v njem mi ni bila všeč.
Ne. Nada.
Potem pa mi je bila. Veš?
Med nama je zid.
Ampak je privid.
V vsakem zidu je okno.
Ne, vrata.
Hitro vprašanje. Vsak dan s tabo je za žile rezat, ne?
Ja. Ti in tvoj kolega... –Jaz sem Limona, on pa Mandarina.
Prav, Limona... Kot sadež? –Bravo.
Kaj delaš tu? –Vrnem ti kovček, ti pa me ne ubiješ.
Ti daš kovček naročniku, pa te ne ubije.
Ti si živ, jaz tudi in vsi smo zadovoljni. Kaj praviš?
Kako veš, da te ne bojo ubili, ker nisi opravil naloge?
Potem ne boš zadovoljen.
Samo z vlaka hočem in v zenovski vrt.
Rad bi sprejel tvojo ponudbo. –Super.
Pa si nekoga ubil, ne?
Kako veš... –Ni bilo preveč prefinjeno.
Nesreča je bila. Tragedija. Čudna reč.
Super zgodbica, stari.
Po mojem imaš svoj načrt za beg s kovčkom.
Ne. –Umor pa boš naprtil nama.
In upal, da nama bo Bela smrt sekal roke namesto prstov.
Lokomotivček Tomaž vedno pravi: Preprosteje je bolje.
Risanka? –Ja, risanka, jebenti.
Tomaž me je naučil vsega o ljudeh. –Res?
Zato takoj ocenim človeka. In ti si Dizel.
Nisem Dizel. –Pa si, najbolj dizelski Dizel,
kar sem jih kdaj videl.
Dizli blefirajo. Predaleč grejo. –Dizlov bi se rad znebil iz življenja.
Če bi bila pod mizo pištola, bi bil mrtev kot tisti tip.
Ne.
Klinc...
Zberi pogum za poslušanje.
Dajmo, Joburg.
Ne.
Tretji strel.
Ne, nimam ne časa, ne potrpljenja, ne zanimanja.
Jebenti vraga.
Mi slediš? Nehaj.
&$#%
Kreten!
Sprevodnika bom poklicala. –Požri škrnicelj tičev, vešča.
Oprostite, zdravim se.
Nisem Dizel, ti si Dizel.
Tuje. –Kmalu pridem. Klepetaj z njim.
Tu je še eno truplo. –Jasno.
Nisem kriv. Mislim, da je sin Bele smrti.
Sta te dvojčka prepoznala? –Si me slišala? Bela smrt.
Klinc, pa preprosta kraja. Na vlaku je še nekdo z nalogo.
Dvojčka. To vemo. –Še enkrat: nista dvojčka.
Norca, dvojčka pa ne.
Zaradi mulca sta tu, ampak nekdo ga je ubil.
Tip z nožem. –Volk.
Rekel je, da se je prišel maščevat.
Slučajno je naletel name. Jasno!
Poslušaj tole.
Mulca so zastrupili tako kot El Sbarra na poroki.
El Saguaro je. Isti morilec? –Ja.
Kot MacGyver sem.
Fak!
AFRIŠKI DREVOLAZ
NOVICA
Vsa Japonska je v strahu zaradi kraje strupene kače.
Drevolazi imajo zelo močan strup.
Njihov ugriz povzroča notranje krvavitve
in krvavenje iz telesnih odprtin.
Drek. –Kaj delaš?
Kaj je narobe? –Jebena reč.
Jebeni Carver.
Drek.
Hvala bogu. Ustrašil sem se že. Jezus, grdo so te zdelali.
Še pet postaj do Kjota.
Urediti se moramo.
Se ti zdi, da živim v nenehni napetosti?
Ne, ne.
Kurc. –To je seveda pomenilo "da".
Sprevodnik, pa nimam vozovnice. –To ni tvoja največja težava.
Ne razumeš. Kot Criss Angel je. Kar na lepem se pojavi.
Če me upočasni in me Mandarina ujame, sem mrtev.
Mrtev, smrt.
Čakaj malo.
Živjo.
SLA DIVJINE
Bi rad zaslužil 200 dolarjev?
Gre za seks?
Ne.
Prav, samo hecal sem se.
Ja, kaj potrebuješ?
Igre je konec, stari.
Kje je kovček?
Povej, pa te bom ustrelil samo...
Gre za seks?
Kreten!
Sranje. –Britanski naglas mi je všeč.
Pridi.
Predstavljaj si.
Kaj?
Moškega, ki čuva tvojega sina.
Sprašujem se, kako bo naredil.
Mogoče mu bo na obraz dal blazino.
Mogoče mu bo v žilo spustil zračni mehurček.
Ne, kar imej jo.
Podoba nedolžne deklice s pištolo ni preveč prepričljiva.
Na zvočnik daj.
Oče.
Juiči? Zakaj si šel iz bolnišnice?
Bodi iskren. –Kdo je s tabo?
Vem, kdo je Vataruja porinil s strehe.
Si šel na policijo?
Sam sem hotel urediti.
Sin moj.
Usode ne moreš nadzorovati.
Oče.
Oprosti.
Nisva še opravila.
Tu boš ostal in poskusil vse kombinacije,
dokler ne odpreš aktovke.
To lahko traja... –Ne, ne bo.
Začela bi pri nižjih številih.
Ne me jebat!
Kristus. Pa je pri sebi. –Ušel mi je.
Ja, meni tudi.
Za naju je najbolje, da Beli smrti privedeva morilca njegovega sina.
Špeglar ga ni. –Briga me.
Ni, ocenil sem ga. Ni pravi tip.
Imaš rad svoje roke? –Veš, da jih imam rad.
Nekdo mora prevzeti krivdo, ne?
Tvoj ali moj? –Tvoj ali moj?
Klinc mi je sunil telefon.
In pištolo Lucille. –Daj no.
Mojo najljubšo pištolico. Pezde. –Ne serji.
Kaj?
Izstopita na naslednji postaji z aktovko in sinom.
Nismo rekli v Kjotu? –Še vedno gresta v Kjoto.
Bela smrt se hoče prepričati, da je vse v redu.
To je izguba najinega č...
Dokazati morava, da imava kovček, ki ga nimava.
In živega sina, ne mrtvega.
O čem premišljuješ?
Lutkovna predstava.
Vsi bi morali stopiti z vlaka. –Aja? V nasprotju z vami sem profi.
Prepričati sem se hotel, da ni past.
Pa je plesno tekmovanje iz 80–ih.
Kje imaš dvojčka, Mandarino?
Jaz sem Mandarina. Limona pazi na kovček.
Pa sin Bele smrti?
Notri je.
Pomahaj občudovalcem, princeska.
Vesel poba je.
Na vlak moram. Samo še 10 sekund mi je ostalo.
Držala se bova načrta in izstopila v Kjotu.
Pa nehajte mi utrujati, prav?
Prav.
Ne bi moglo iti bolje. –Upam, da so verjeli.
Najti morava špeglarja, takoj.
Jaz grem gor, ti dol. Potem se vrni sem.
Če ga vidiš, opravi z njim. –Ja.
Gor je... –Tja.
Proti Tokiu. Vlaki vedno peljejo dol.
Previden bodi. Še nekaj se dogaja.
Ja, čutim, da nekje opreza Dizel.
Jebenti, kaj sem rekel? Kaj sem rekel?
Rekel sem, da... –Me boš ustrelil v ksiht.
Tomaž me je naučil oceniti človeka. –Ja.
Nikoli se ne zmotim, ne? –Ne.
Ne iščeva špeglarja.
Prav.
Najprej streljaš, potem rešuješ zadevo.
Tako kot vedno.
Limona?
Ja?
Previden bodi.
Če se trese, ne trkaj.
Še sedem minut, pa bom šel z vlaka.
Se skrivaš na stranišču? –Ja.
Si že poskusila pametne veceje?
Praznik za čute.
Če bi imel bombo, bi jo takoj izstrelil.
Distance. Potrebujeva distanco.
Jebenti.
Ojla.
Glej to.
Vedela sem, da se boš nalezel moje sreče.
Fak.
Kaj delaš, jebenti?
Enako, kot sem naredila s pištolo v tvoji roki.
Samo stvari delam zanimivejše. Varujem svojo naložbo.
Fak.
Če ga ne bo ubila pištola, ga bo kovček.
Lahko bi mi eksplodirala v roki.
Ne. Inertna je, razen če streljaš.
Pa ne streljaj.
To, kar sem dala v aktovko, pa je zelo...
To sploh ni inertno.
Veš, da so Belo smrt poskusili ubiti že 31–krat?
Znotraj lastne organizacije.
Vse je ubil z njihovim orožjem.
Veš, kaj hočem povedati?
Kimura, sem sem te zvabila, da ti ne bi uspelo.
Mojega sina si porinila s strehe.
Ja. –In me zvabila na ta vlak.
Mi podtaknila poskus umora
Bele smrti in uporabila mojo pištolo,
ki bi mu jo razneslo v obraz?
Zelo dobro.
Zelo zelo dobro.
Neumen načrt.
To je
sijajen načrt.
Zasedeno.
Se spomniš mafijskega kirurga, ki je umrl sredi operacije?
Ja, kap ga je. –To je bila uradna razlaga.
Zastrupili so ga. Morilcu je ime Sršen.
O bog.
Uporabil je strup drevolaza,
zaradi katerega krvaviš iz vseh odprtin.
Če ti v 30 sekundah ne vbrizgajo protistrupa, umreš.
Zanimivo je, da so isti strup uporabili...
Pri El Sagardu. –El Saguaro je.
Kaj dela Sršen na tem vlaku?
Posel ni bil sklenjen po normalnih kanalih.
Še nekaj se dogaja tu.
Kako dolgo bo še trajalo? –Še vedno je zasedeno.
&$#%
Volk je ugotovil, kdo je Sršen.
Prišel je maščevat ženo in šefa. Hotel je pihniti Sršena.
O bog, si rekel pihniti?
Ja, vzamem nazaj. –Ne, naj ostane, kjer je.
Če bom ugotovil, kdo je Sršen,
ga bom dal Limoni in Mandarini, da me ne pihneta.
Res? –Si videla, kaj sem naredil?
Si ponosen nase, kaj?
Mater. Po navadi so tu zelo prijazni.
Gospa...
Najdi mojo napravo Limonov telefon
Pametno.
Svinja!
Pridi sem, pokvarjeni pizdunar!
Čakaj. Vem, kdo je ubil mulca.
Briga me! Kje je moj kovček?
Ja.
Oprostite.
Ne, hvala, ne bi.
Z veseljem bi vodo.
Imate kaj z mehurčki?
To, ja.
Ves denar sem dal tipu, da bi nosil mojo kapo in očala.
Bi lahko ti?
Koliko je voda?
Ni za kaj. Tisoč jenov.
Deset funtov za vodo.
Se res ne bi pogovoril o tem? –Niti ne.
Prav.
Preklet kurc!
Pridi sem, pezde!
Vem, kdo je ubil mulca.
Aja? Kje pa je?
Na vlaku. –Zdaj pa res vem vse.
Spusti!
Se ne boš oglasil? –Ne.
Najbrž bi se moral.
Mogoče je pomembno.
Prav, mogoče je pomembno.
Jebeni jeb. Pridi sem.
Kaj bi rad?
Na naslednji postaji stopi z vlaka z aktovko,
drugače bo Bela smrt pobil vse na vlaku.
Prav, bom.
Limona pa ima opravke.
Tokrat pridita oba. S kovčkom. Ali pa bojo vsi umrli.
Mater, so paranoični.
Imaš mogoče kovček?
Ne.
K Limoni ne bom prišel pravočasno.
Njegov telefon imaš. Imaš pištolo?
Ne maram jih. –No...
Igra je končana.
Kakorkoli že, pravi kreten si.
Vesel sem, da boš umrl z mano.
Lepo.
Nekaj me zanima.
Sploh vejo, kakšen je Limona?
Res sta kot dvojčka.
Ja, prav. Imava kovček. Kaj zdaj?
Šla bosta do Kjota.
Prav, to bi šlo. Krasno.
Sta odprla kovček? –Seveda nisva.
Nisem vprašal za kombinacijo.
Tako je varneje. –Ja.
Da nihče ne postane pohlepen.
Vem, vem. Oprosti.
Nesreča me spremlja. –A tako?
Pritisnil sem in se je odprl.
Zakaj si sploh to naredil? –Hotel sem biti prepričljiv.
Niso jih zanimali dildi in podvezice.
So pa verjeli.
Prepričal sem jih.
Dokazala si, da si pametnejša od vseh, mala.
Prosim.
Prosim, mala.
Pokliči tipa.
Naredil bom, kar hočeš.
Samo pusti mojega sina.
Tvoj sin.
Veš, kako zlahka sem ga prepričala, da mi sledi na streho?
Nisem si mislila, da tri ure ne boš ugotovil, da sina ni.
Grozen oče si in tvoj sin bo plačal
za vse tvoje napake.
Pojma nimaš o življenju.
O tem, kako je težko.
Si samo...
Razvajenka, ki razbije igrače,
ko ji mama reče, naj jih pospravi.
Oprostite, nočem motiti.
Sta mogoče videla
belega tepca z očali?
Ne.
Pa srebrn kovček z nalepko vlaka na ročaju?
Ne da bi...
Stric Kimura, si videl srebrno aktovko z vlakom...
Ste rekli nalepko vlaka ob ročaju?
Ja, nalepka vlaka. –Nenavadno.
Nisem je videla, to bi si zapomnila.
Stric Kimura?
Ja. –Ste dobro?
Ne brij se na hitrem vlaku, tako pravijo.
Beseda ni konj. Za njim grem.
Oprostite, stric Kimura. Pazita nase.
Samo nekaj.
Večina domneva, da gre za kovček, ker smo na vlaku.
Na nočnem vlaku.
Ti pa...
Rekla si aktovka.
Nisem rekel aktovka.
Mislim,
da sem našel Dizla.
Veš, kaj naju čaka v Kjotu.
Takoj bi morala z vlaka.
Če misliš, da bom šel dol brez Limone ali kovčka, se motiš.
Kovček je v prvem razredu.
Za šankom. V smetnjaku. Tvoj je.
Jaz grem. Poiskal bom tempelj in premislil o svojih odločitvah.
Lepo, ampak veš, kaj?
Še vedno rabim grešnega kozla.
Drek.
Grešnega kozla rabiš. –Ja.
Saj razumem.
Sprašujem se:
Ga predam v enem kosu ali ga razkosam
in te našopam v klinčevega momomona? To mi hodi po glavi.
Ali pa... –Imaš boljšo idejo, a?
Zdaj je pred nama samo zid.
To je privid. Konstrukt.
V zidu je namreč okno.
Okno priložnosti.
Sranje, vrata so.
V zidu so vrata.
Težko ti Sledim.
Povedati hočem, da se vrata zapirajo.
Moje edino vprašanje je: Kdo od vaju je Dizel in kdo Raca?
Raca?
To je risanka, Vlakec Tomaž.
Blizu si. Lokomotivček Tomaž.
Prosim, gospod.
Ta moški me je ugrabil.
Rekel je, da bo zahteval odkupnino.
Oprosti, solze belke me čisto prevzamejo. Bravo.
Zdrava pamet mi pravi, da je glavni tale tipček.
Ker pa znam oceniti človeka, se mi zdi, da si bleferka.
Ne morem ustreliti obeh.
Potem ne bom nič izvedel.
Kaj pravita na igrico? Gotovo vama bo všeč.
Dvignita obe roki, če sta za igrico.
Vedel sem, da vama bo všeč.
Zaprita oči, jaz pa bom štel do tri.
Glavni naj dvigne roko. Drugi pa naj pokaže na tistega, ki je.
Če bosta oba dvignila roko ali pokazala na drugega,
bom vedel, da lažeta in vaju bom ustrelil. Sta?
Rekel si, da ne moreš ubiti obeh.
Res sem to reka. –Ja.
Včasih moraš najprej streljati, potem spraševati.
Ena.
Če se ne oglasim na telefon...
Dve. –Ubij Vataruja.
Tri.
Ali sanjam?
Žal mi je, to ni tvoj dan.
V torbi imam žico.
Z njo lahko zakleneva vrata od zunaj.
Srhljivo je bilo.
Rekel je, da če ne bom ubogala ali bom kričala,
bo z mano počel grozne stvari.
Zakaj potem nisi uporabila tega?
Ugrabil te je in ti dal pištolo v varovanje.
Ne, ne. –Počasi.
Prosim. Ne znam uporabljati pištole.
Ne me jebat. Klinčeva...
Dobra si. Res nisi študirala?
Sploh se ne bojiš in ustnica se ti trese. Solza.
Zelo pristno je.
Dizel si. Ubiti te moram.
Prosim, otrok sem še. –Kako ti uspe? Neverjetna si.
Prosim.
Ti si...
Moram...
Jebenti, ostani, kjer si.
Kaj se dogaja?
Limone imajo vsi radi.
Crkni že!
Veseli me, da ti je bila predstava všeč.
Kako si to naredila?
Ne vem. Srečo imam.
Povej Mandarini...
Mandarina...
Gorazd je. Mandarina je Gorazd.
Z vlaka moram. Po kovček moram.
Halo? –Juiči.
Juiči je na vlaku izgubil telefon. Na postaji v Kjotu ga lahko dvignete.
V Kjotu? –Obstaja aplikacija poišči moj telefon.
Presenetljivo natančna je. Adijo.
Mater, kako elegantno hodi.
Gospod Volk. Prišel si ubit Sršena.
Kaj se je zgodilo?
Si dobro?
Mater, je tu notri vroče.
SRŠEN
47 MINUT PREJ
Momon.
Slaščičarka.
Kačo si mi ukradel, pezde.
Tvoja je bila? Pokliči policijo, ker...
Tu imaš, prasec!
Veš, kaj bo, če te zbodem s tem?
Ja. –Kri se ti bo strdila
in ti zamašila žile. Krvavel boš iz oči.
Ja, sem rekel!
Usrane.
Nehaj! –Jaz bom vzela kovček.
Daj sem!
Denar so mi obljubili.
Kdo? –Ne vem. Prek spleta je bilo.
Rekli so, da je denar zame v kovčku.
Plačali so ti, da mulca ubiješ z odkupnino zanj?
Pokvarjeno.
Res izprijeno. Nehaj!
Sršen piči, mrha!
Gospa, lahko vzameš kovček. –Ampak videl si moj obraz.
Strup začne delovati v 30 sekundah.
Prasec.
Sranje. Imaš rezervo?
Kaj misliš, svinja?
Sranje, punca.
Nimaš še enega? Bolje se moraš pripraviti.
Pokroviteljski sem. Oprosti.
Ti kaj prinesem?
Ne zdiš se mi verna.
Vodo? Bi vodo?
Ne?
Boš dekico?
Te držim za roko?
Karma je res hudič.
Govori z mano.
Moja nesreča je kriva. Nesreča na kvadrat. Moram z vlaka.
Imaš kovček?
Ja.
Ležiš na tleh v položaju zarodka?
Nisem na tleh.
Vstati moraš.
Kako vedno veš, kaj delam? –Ker te poznam.
Moral bi pisati dnevnik. Pikapolonica, dihaj. Globoko.
Še malo, pa bo. Samo vstati moraš.
Prav.
Lagal si mi, prijatelj.
Zdaj je vse prišlo na dan, a?
Tvoja naloga je bila, da varuješ mojega sina
in moj denar.
Vem, kaj pomeni biti starš. Veš, kaj bi jaz naredil?
Glede na to, da sta sin in denar tvoja?
Nehaj se cmeriti zaradi pokojne žene, dvigni leno rit
in pridi sam dokončat delo.
Ko sva že zaupna, ti bom povedal še par stvari.
Tvoj sin je totalen pezde in si zasluži, da krvavi iz oči.
Tvojega kovčka pa nisem videl že od Tokia.
Upam, da ga je kdo našel, stavil vse na rdeče in neznansko uživa.
Dobiva se na postaji v Kjotu.
Čudovito. Komaj čakam, pizda.
Vama z bratom hočem gledati v oči, ko vaju bom ubil.
Moj brat.
Zmagal je West Ham! West Ham 1, Chelsea nič.
Začenja se jutranja prometna konica.
Kakšen načrt imaš? Boš prikorakal sem in mi odpihnil možgane
pred polnim vagonom prič?
Na vlaku ni nikogar več.
Vem.
Kupil sem vse vozovnice do konca proge.
Ej. Ti.
Poznam te.
Tista punca si, ne?
O bog.
Obrazov nikoli ne pozabim.
Tako sem vesela, da vas vidim. Prosim, pomagajte mi.
Neki moški meje ugrabil.
Očala nosi in je ubil mojega strica.
Ubil je še nekoga, ki pa ga ne poznam.
Govoril je o Tomažu in vlakih.
Lokomotivčku Tomažu.
Ja, tako je. Oba je ubil.
Potem je rekel, da bo ušel z denarjem.
Kaj pa vem.
Oprosti, ljubica, pojma nimam, kdo si, jebenti.
Dekle, ki bi moralo izstopiti v Nagoji, pa je ta moški...
Nagoja je bila že zdavnaj.
Vem, ampak tip je rekel, da bom dober rezervni načrt
in da je čedna punca dobra talka.
To je res, ampak brez panike, jebenti.
Prosim, pomagajte mi. –Prav, pomiri se.
Pojdi dol, naredi, kar hočeš. Lahko greš.
Hvala. –Je že v redu.
Itak te čisto nič ne razumem.
Ste dobro?
Dizel.
Najhujša sorta.
Drekomešalec.
Veš, Limona...
Bog daj pokoj njegovi duši.
Je bil don.
Znal je presoditi človeka. Videl je vanj.
Prav je imel.
Tuje Dizel,
ki hodi gor in dol po vlaku in dela kurčevo sranje.
To si bila ti. Ti si umazani Dizel.
Limona je krvavel zaradi tebe. Pa nikoli ne krvavi.
O bog, gospod, pomagajte mi!
Prosim, pomagajte mi!
Kaj delaš, kreten?
Kaj?
Dizel!
Kaj?
Kreten fuknjeni!
Ti si Dizel.
Kaj, jebenti...
Rekel je, da vas bo ubil in vso krivdo zvalil na vas.
Rekel je tudi, da nas v Kjotu čakajo.
Nekdo, ki mi bo nekaj naredil.
Nihče ti ne bo nič naredil. Ne boj se.
Greva z vlaka.
Če zdrživa do naslednje postaje, sva zmagala.
Prav, mala... Pridi že!
Nahrbtnik se mi je zataknil.
Kaj?
Pusti ga, greva. Iti morava. –Ne morem.
Takoj, punca.
Ne! –To je zadnja priložnost!
Ne, prosim, vrni se! –Mala,prosim.
Bojim se, nočem biti sama, prosim!
Dobila sem ga.
Saj nisi ti kriva.
Moja smola je.
Vse življenje je pred tabo. Počni kaj, kar ti bo prineslo mir.
Vse drugo je sranje.
Če srečaš kakšnega Carverja, tip je kreten.
Kar povej mu, da sem to rekel.
Vzela sem jo. Nisem je hotela pustiti.
Tip jo je imel. Pomislila sem, da boš lahko
ubil tistega, ki naju čaka na koncu proge.
Saj ne boš dovolil, da mi kaj naredijo. Bodi iskren.
Bodi iskren.
Kdo je s tabo?
Resno? Prav.
Kolega, strašite me.
Bi se lahko presedli?
Daleč, daleč, daleč naprej.
Tako mi ne bo treba reči dvakrat.
Ne.
Ne bo treba.
Presediva se. Tvojo torbo bom vzel.
Je bila to kača?
Veš, kje je moj sin?
Jebenti.
Po vsem trudu...
Ti si
mojega vnuka porinila s strehe veleblagovnice.
Zakaj? –Zaradi vašega sina.
Da bi mi pomagal ubiti Belo smrt na postaji v Kjotu.
Samo tako sem ga lahko zvabila na vlak.
Bela smrt. –Tako je.
Pa še tega ni zmogel.
Zato je umrl.
Nekaj vagonov nazaj.
Oba sta mrtva.
Vnuka si porinila s strehe.
Zakaj se ti zdi, da bi ga pustil brez zaščite?
Vnuk je varen.
Moj sin pa ni mrtev.
Poslušaj, stari...
O starcu veš samo to, mlada dama,
da je preživel veliko več
in veliko hujše od tebe.
Sama ga bom ubila.
KAČA NE ODPIRAJ
Ste dobro? –Po tem?
Temu naključju ne boste verjeli.
Odmerek protistrupa sem danes že dobil.
Dobro sem. Najbrž.
Ta punca... –Ni imela poštenih namenov z vami.
Ja.
Še Slepec vidi, da ste zaslepljeni.
Kaj pa vem, meni se je zdela precej prepričljiva.
Kaj ste ji naredili? –Nič mi ni bilo treba narediti.
Usoda bo poskrbela za vse.
Zakaj se smejite usodi?
Usoda je zame samo druga beseda za smolo.
Ta pa mi sledi kakor...
Nič bistroumnega mi ne pride na pamet.
Šefinja mi pravi Pikapolonica.
Bistroumna je. Pikapolonica?
Ja. –To je res sreča.
Ne, ironično misli.
Pozabite.
Zgodbo vam bom povedal.
Ni treba. –Kratka je.
Res ni treba. –Zelo hitro bo.
Ne, ne. –Za vas bo dobra zgodba.
Res ni treba.
Takole gre.
STAREŠINA
Nekoč davno sem si obljubil,
da bom preživljal družino, naj stane, kar hoče.
Povzpel sem se na zelo zaželen položaj
znotraj zločinske družine Minegiši.
Prišel je moški in zasedel moj položaj.
Moški s severa.
Minegišiju sem rekel, naj mu ne zaupa.
Minegiši je odvrnil, da sem izgubil apetit.
Ni se motil.
Jaz pa tudi ne.
Vrnil sem se domov, kjer sta me čakala samo pepel in kri.
Bela smrt mi je vzel vse.
Skoraj vse.
Skril sem se.
Premišljeval sem, kako bi napadel Belo smrt,
ne da bi ogrozil to, kar mi je ostalo.
Vendar nisem mogel priti do njega.
Nisem si mislil,
da mi bo usoda dala priložnost, da uredim stvari.
Veste, kako se reče pikapolonici v japonščini?
Kot otroku so mi rekli, da ima na hrbtu piko
za vsako od sedmih žalosti na svetu.
Tentomuši ni srečna.
Nosi vso nesrečo, da bi drugi živeli v miru.
Nočem nositi sedem žalosti.
Vse, kar se vam je kdaj zgodilo, vas je pripeljalo sem.
Usoda.
To ni pošteno.
V Kjoto bo Bela smrt prispela na tem vlaku.
Končno bom lahko popravil stvari.
Moj sin je nekaj vagonov naprej.
Bi ga lahko pospremili z vlaka?
Ne zdi se mi, da nas bo Bela smrt spustil dol.
Belo smrt prepustite meni.
Prav.
G. Pikapolonica?
Vaša aktovka. –Hvala.
Oče.
Ne razumem.
To je usoda, sin.
Pa Vataru? –Na varnem je.
No...
Prijeten fant se mi zdi.
Ustrelil me je.
Mene tudi. Dvakrat.
Imel je še eno plat...
Mater.
Sem v peklu?
Klinc.
Jopič, jebenti.
Vodo si spil.
Kje je moj brat, jebenti?
Ti...
Bolj si bil podoben Tomažu.
Fantje. Načrt moramo narediti.
Mojega brata si ubil, klinc.
Ti pa si me ustrelil! –Drugič te bom ustrelil v grlo.
Tebe in tvojo Britanko.
Ni moja... –Ej, fanta!
Kdor se hitro razjezi, razume počasi.
Hitro te bom mahnil, prisežem.
Klinčevi usrane! Rit bi ti moral prestreliti.
Ko s prstom kažeš na krivdo nekoga,
s štirimi prsti kažeš nase.
Ali stremi. Čudno.
Jebeš to. Veš, česa sem zmožen.
Mi pred jaz! –Ti pred bogom.
Gospodje!
Pusti me!
Sliva se ne jezi na lačnega, temveč na kmeta, ki jo je zasadil.
Na kmeta se jezi?
Kako naj se sliva jezi?
Bela smrt je kmet.
Mi pa smo slive?
Ni logično. Zakaj govoriš v metaforah?
Mojega brata je ustrelil!
Ti pa mojega sina!
Pripravimo se skupaj
ali pa bomo umrli sami.
To sem hotel povedati.
Bela smrt vas čaka, z vojsko morilcev.
Morilcev iz vseh držav.
Vendar ne ve, da sva na vlaku midva s sinom.
Če bo usoda dala, se bom maščeval.
Zadaj bom in jih ustavil čim več.
V voznikov vagon bom šel in nas spravil ven.
Kaj boš ti naredil, Joburg?
Čas nam bom pridobil.
KJOTO
BELA SMRT
Hčerka.
Očka.
Fantje, iščem gospoda Smrt.
Njegov kovček imam.
Počasi
Prizadeti prizadevajo.
K tebi sem prišla.
Da me boš končno videl.
Pravo mene.
Ustvarila sem se iz nič, edinega, kar si mi dal.
Da bi bila lahko danes pred tabo.
S prstom na sprožilcu.
Jaz sem tista, ki si je zaslužila tvojo pozornost.
Tvojo ljubezen.
Bolj sem ti podobna kot tisti pezde.
Daj.
Prišla sem te ubit.
Ubij me.
Kot vse, ki so te poskusili ubiti.
Daj.
Daj, jebenti!
Vidim te, hčerka.
Vedno sem te videl.
Nikoli nisi bila del mojega načrta.
Američana smo našli!
Pa druge? –Vsi so mrtvi.
Dobra novica je, da imam kovček.
Ja, dobra novica.
Preverite kovček. –Hitro, dajmo.
Izpraznite vlak.
Prav, Tomaž. Čas je, da...
Sranje, vse je v japonščini.
Nobena epizoda ni v japonščini.
Na tla!
Slab občutek imam. Ne vemo, kaj je notri.
Kaj pa govoriš?
Zakaj morava vedno midva odpirati to sranje?
Odpri že!
Rad bi obdržal roko.
G. Smrt, če smem.
Kupec v senci, ki nas je najel in vse spravil na ta vlak...
Mene, Sršena,
Mandarino, Limono...
To ste bili vi, ne?
Ja, zelo pronicljivo.
Na vlak sem vas spravil v upanju, da se boste pobili.
Prav.
Zakaj, če dovolite?
Zakaj človek počne stvari?
To se sprašujem tudi sam.
Zakaj ga ni odprl, če je tako varno?
Kaj, če je bomba in nama raznese obraz?
Misliš, da naju bosta maski zavarovali?
Toliko let pozneje
nam breme tvoje izdaje še vedno visi nad glavo.
Dovoli, da te osvobodim obojega.
Moja žena...
Vzeli so mi jo.
Tako sem slišal. Moje sožalje. Grozna nesreča.
Grozno. –O ne.
Ne, nič v življenju ni nesreča.
To je bil poskus umora mene.
Toda usoda
je dva morilca,
dvojčka, poslala v Bolivijo,
kjer sta mi pobila celotno ekipo.
To sem moral urediti.
Pa ni najel kar nekih dveh tipov.
Hotel je tipa iz operacije v Boliviji.
Zato je bila takrat v avtu moja žena, ne jaz.
Usoda je poslala mojo ženo v bolnišnico.
Rebro ji je predrlo srce.
Samo najboljši kardiolog bi ji lahko rešil življenje.
Tega pa so dva večera prej zastrupili.
O bog.
Usoda, spet usoda.
Rekli so, da je denar zame v kovčku.
Nočem soditi, ampak če si najel Sršena,
si dal ubiti sina?
Ja. –Prav.
Ja, sem. Tega gnoja.
Prosim. –Tistega večera...
Prosim, pridi pome. –Rekel sem ji, naj ne gre.
Naj me počaka.
Obljubila je, da ga tokrat zadnjič rešujeva iz težav.
Vedno bom prišla pote.
Najbrž je imela prav.
Če bi to šibkost že pred leti odsekal iz mojega življenja,
bi bila ona še vedno ob meni.
To moraš predelati. Dobrega terapevta imam.
Ženo sem ljubil.
Naučila me je nekaj pomembnega.
Če ne nadzoruješ usode, bo ta nadzorovala tebe.
Zato sem prevzel nadzor in vse zvabil sem, da umrejo.
Ostal je samo še eden.
G. Carver.
Prosim?
Carverja nadomeščam? Fintira bolezen?
Jebeš Carverja.
On je ubil mojo ženo.
Kolega.
Odpri že! –Prav. Si srečen?
Nisem Carver!
Tja je šel.
Sranje.
Drek, nekaj se dogaja.
Oprosti.
Ja.
Zakaj si tu?
Tvoja hči.
S strehe je porinila napačnega vnuka.
Otroci! Človek naredi vse, da bi jih lepo vzgojil.
Ščurek, ne vem, zakaj si tu,
ampak umakni se, ali pa se boš pridružil svoji ženi.
Usojeno je bilo, da se najini poti spet križata.
Čakaj. Bolj počasi, daj no.
Za zdaj je vse v redu. Lahko ustaviš.
Hitrost vlaka sem delil z maso
in ugotovil, da ne znam voziti hitrega vlaka.
Samo o vlakih govoriš.
Tomaž je metafora za življenje.
Dol!
Drek.
Jaz bom, ti ustavi vlak!
Kaj?
Angleščina, angleščina.
Angleščina, zaviranje.
V redu je!
Ne!
Drži se! –Na napačnem tiru smo.
Joburg! –Kaj?
Oprosti, da sem te ustrelil. –Dvakrat si me.
Prosim?
Dvakrat si me ustrelil.
Oprosti, da sem te dvakrat ustrelil.
Hvala.
To kaže pravo rast.
Fak!
Ne vodi te moč.
Vodi te strah.
Globok strah, ki ga ne moreš nadzorovati.
Bojiš se usode!
Žal mi je zaradi Mandarine.
Ja.
Zdaj imam drugega brata.
Res?
Ne, jebenti!
ZASILNA ZAVORA
Zavoljo starih časov.
Jebeš to.
PLASTENKA VODE
&$#%
Greva.
Kolega. Hotel sem mlečni čaj z mehurčki.
Kaj pa oreo?
Oče.
Zavaruj družino.
Nič nisem imel s smrtjo tvoje žene.
Pomota je.
Nisem Carver.
Samo kradem.
Carverja hočem, njega sem najel!
Zbolel je.
Nadomeščam ga.
Nadomeščaš ga.
Če te kaj tolaži, Carverje klinc.
Najbolj pretkan morilec?
Mogoče najbolj len.
Daj no.
Pozabi že, stari.
Ne govori mi stari!
Prav.
Sta videla?
Kaj je bilo to?
Daj no!
Opravljeno.
Ne bi morala sliva pustiti zamere?
O bog.
Moja sreča je poskrbela, da imam ob nogah očetovo truplo.
Mater, je ta mrha zagledana sama vase.
Nepoboljšljiva je. –Zdaj bom...
Čakaj, čakaj.
Kaj?
Kaj je narobe s to sfukano družino?
Dovoliš, da ti nekaj predlagam?
Motnja mejne osebnosti preživelega. –Kaj?
Močno priporočam. –Zdaj sem jaz Bela...
Kaj je bilo to?
Je to karma?
Zbogom, tentomuši.
Mandarina.
Maria? –Vzemi pištolo.
O bog, si rekel pihniti?
Še malo, pa bo. Samo vstati moraš.
Si me prišla rešit?
Si potreboval reševanje? –Rešit si me prišla.
Glej, da ne bom obžalovala, prosim.
Nehaj. Kaj se dogaja s tvojim obrazom?
Jokaš? –Veliko moram predelati.
Hočem, da veš, da si najboljša,
najbolj čudovita šefinja, kar sem jih imel.
Kar sem jih kdaj imel.
Misliš, da si se mogoče udaril v glavo?
Mogoče. –Malo, ja.
Boš banano?
Kalij bo pomagal. –V avtu jo imam.
Drugič vzemi pištolo, ne poslušaj Barryja.
Prav? Preprosto.
Nehaj. –Pri nečem si imela prav.
Po navadi imam. Pridi.
Mogoče je res odvisno od stališča.
Mogoče ni sreče ali nesreče.
Mogoče smo samo ustvarjalci usode.
Lep avto. –Res je.
Glej, da ne boš krvavel v njem.
Mater...
No...
Kako veš, da je to slabo?
Res?
Razumeš, kaj hočem povedati? –Ja.
To sem obrnil. –Ja.
Deluje.
Grah z vasabijem.
Usoda mi ni namenila banane.
Usoda ni hotela, da greva v avto.
Mogoče si se vseeno nečesa naučil.
Usoda hoče, da najdem pametno stranišče.
Vzamem nazaj. Boš zdržal? –Težko.
Hitreje hodi. –Prav.
10 MINUT PREJ
Živ sem.
Ne me jebat.
Dajmo, klinc.
Jebi se!
10 km KJOTO
Ustavi, jebenti!
Mandarine.
Jebeni Dizli.
Sem Bela... –Jebi se, Dizelka!
Zavesa se je spustila, a? Prikloni se!
Tehnična obdelava SLO4U
Prevod podnapisov: Lorena Dobrila