БАТЬКО
ТЕЛЕВІЗІЙНА КУХНЯ МОМОНГА ЩАСЛИВИЙ ДЕНЬ ДРУГА ТЕНТОМУСІ
Уночі з зоопарку викрали бумсланга.
Він дуже небезпечний.
Батьку.
Є новини про мого онука?
Без змін.
Він не прокинувся.
Завдання батька - захищати свою сім'ю.
Коли Ватару був на тому даху...
коли його зіштовхнули...
де був його батько?
Ватару пощастило.
Хтозна, від якої жахливої долі
може порятувати невезіння.
ТОКІО
Дякую, що швидко погодився на завдання.
Я готовий. Новий покращений я.
Відколи я працюю з Беррі,
я почуваюся так спокійно, як ще ніколи не почувався. Ніколи.
Я спокійніше реагую на певні ситуації,
я змирився з недоліками людей.
Я мав сумніви щодо повернення до роботи, але, як каже Беррі:
ти позбавив світ миру, ти його і повернеш.
Певно, твій новий психотерапевт забув,
чим ти заробляєш на життя, мале Сонечко.
-Сонечко? -Твій новий позивний.
-Сонечко? Серйозно? -Не подобається?
-А тобі? -Подобається.
Якщо тобі подобається, то гаразд.
А, я зрозумів, до чого ти. Сонечки приносять удачу.
-Тобі завжди щастить. -Справді?
СОНЕЧКО
Про моє невезіння ходять легенди. Я нікого не хочу вбити, але хтось помирає.
Ти перебільшуєш.
Та ну? А моя остання робота?
-Політичний фото-шантаж? -Я голосувала за тебе.
Пам'ятаєш, схильний до суїциду портьє виліз на дах готелю,
бо більше не міг це терпіти?
Схоже, це його невезіння, а не твоє.
Тримайся, приятелю!
І він не помер.
Зрозуміло? Ти відвіз його до шпиталю. Це везіння.
-Залежить від точки зору. -Звісно.
Мені тут подобається. Я міг би тут жити.
Мені подобається атмосфера, тут усі такі ввічливі...
Крім того хлопа.
Чому така висока оплата?
Це мало бути завдання Різьбяря, але в нього проблеми зі шлунком.
І дрібні крадіжки - не для нього.
Я підміняю Різьбяря? Ти ставиш мене на друге місце?
Ти казав, що хочеш щось просте після повернення.
Куди простіше.
-Дідько. -Що таке?
Здається, я загубив ключ, коли врізався в того типа.
-Який номер? -523.
Різьбяр.
Яка зухвалість.
Кандидат для самовдосконалення.
Прикинувся хворим? Ми що, у школі?
Відчуваю покращення особистості.
Знаю, я забагато засуджую інших. Над цим треба попрацювати
Але, Господи, який покидьок.
У тебе найдивніші запити. Петарди?
Я винахідливий.
Будь ласка, скажи, що ти не замовляв снодійні.
Не замовляв.
У того охоронця в Анкориджі ледь інфаркт не стався.
Я старався над дозуванням.
Візьми пістолет.
Квиток, будь ласка.
Дякуємо, що обрали наш потяг.
Перший клас - туди.
-Припускаю, пістолет ти не взяв? -Беррі каже, будь-який конфлікт
це нагода для мирного.... Як там?
А твоя кураторка каже, що в деяких конфліктах пістолет потрібен.
Дідько.
Гаразд, я на борту.
Що ж, почнемо.
Гей, це мило.
Економ?
Я подумую заснувати власну агенцію. Ну, знаєш, проста робота весь час.
Жахливий бізнес-план.
Більше жодних соціопатів, жодних маніяків. Лише нормальні люди.
Беррі каже, час змінюватися. Гадаю, він має рацію.
Беррі не знає, чим ти заробляєш на життя.
Гаразд, поїхали. У швидкісному потягу 16 вагонів.
Десять економ, шість першого класу,
і пам'ятай - зупинки тривають лише одну хвилину.
От дідько. Не заперечуєте?
Дідько, зовсім сліпа?
Та годі. Не треба ховати печиво, друже.
ЛИМОН & МАНДАРИН
О ні. Усе гаразд? Добре, круто.
-Довбаний гівнюк. -Дякую.
Чому я це зробив?
Це наче якийсь примус абощо. Маю забрати, якщо бачу.
Треба з кимось поговорити. Серйозно.
Печиво-рибка? Я просто не розумію.
Гаразд, проста дрібна крадіжка. І яку дрібницю я маю вкрасти?
Портфель. За розвідданими, на ручці має бути наліпка з потягом.
У портфелів є власники. З власниками не так просто.
За останньою інформацією, власники будуть в економ-класі.
Власники, у множині? Чому ти не сказала прихопити пістолет?
Я казала. Ти обрав духовне просвітлення.
Квіток, будь ласка.
Квиток.
Секунду.
Ні-ні. Чек.
Дідько, здається, я і квиток загубив.
Але ж чек доводить, що я купив квиток, так?
Одна зупинка.
Ага.
Я думав, вони тут кланяються.
Я ЙОГО ЗІШТОВХНУВ. ПЕРШИЙ КЛАС, МІСЦЕ B4
Вибачай, мала. Я шукаю...
Ти її знайшов.
-О, Лимоне. -Мандарине.
У тебе кров тече, друже.
От лайно, друже. Друже, от лайно.
Дідько, кого я вбив?
-Витри вологою серветкою. -Це не моя, друже.
-Он як, не твоя? -Так. Це не моя кров.
Тоді розстібни піджак, нехай усі добре роздивляться.
-Так, нехай всі бачать мою краватку. -Дідько, що з тобою?
Застібни пальто, щоб ніхто не звернув уваги.
Гадаю, спершу увагу звернуть на дитячі позивні.
Якщо вже обирати фрукти, чому не яблуко чи апельсин?
То що в тому портфелі?
Серйозно?
Ти ж знаєш, що в портфелі.
Гроші. Завжди гроші.
Мандарини - це вишукано.
Він називає фрукт вишуканим.
Так, це міжвидові гібриди.
Вони вміють адаптуватися. Як і я.
Ти казала, вагонів економ-класу шість,
у кожному, скажімо, 30 пасажирів,
гадаю, в кожного по сумці, помножити на два, виходить...
Ага, жодного шансу, що я знайду цей бісовий...
-Стривай. -Що?
Наліпка з потягом на ручці?
Бісова торба.
-А чому я Лимон? -Бо ти кислий.
-Лимони ніхто не любить. -Маячня, друже.
Лимонади, сиропи.
-Ангіна? -Пиріг з лимонним кремом.
Коли ти востаннє їв такий пиріг?
-Лимонний тарт. -Перепрошую, ти про лимони?
-Знайшов портфель. -Що ж, чудово.
-Он як? -Так.
-Де підстава? -Немає підстави.
-Завжди є підстава. -Виходь з потягу.
Точно як лимони. Ненавиджу позивні.
Овва, погляньте. Спляча красуня.
-Доброго раночку. -Смачного сніданочку.
Де я?
Ти у безпеці. Нас відправив твій батько.
Ідіоти, ви працюєте на батька?
Полегше, інакше відправимо тебе до татка в коробці.
Ми зовнішні підрядники.
Я Мандарин. Він Лимон.
Як фрукти?
-Ти бачив «Паровозик Томас»? -Починається.
Що ви зараз дивитеся, га? Маячню.
Динаміка, жорстокість, драма, жодного сенсу.
Який сенс? Га?
Чому ми маємо навчитися?
Усе, що я знаю про людей, я знаю завдяки Томасу.
-Ти прихопив наклейки? -Я завжди маю їх при собі.
Наприклад, Мандарин. Він Гордон. Оцей синій.
Гордон найсильніший та найважливіший.
Але він не завжди дослухається до інших.
І що з того?
Деякі люди - Едварди. Мудрі, добрі.
Деякі - Генрі. Працьовиті, сильні.
Деякі люди - Дизелі.
Хай мені грець!
Від них купа проблем.
А ось ти....
Так, ти схожий на Персі.
Молодий.
Милий.
Бракує клепки.
Ви закінчили, обидва?
Гаразд. Твій татко
найняв нас, щоб ми витягли тебе з халепи, малий поганцю.
-А чому ти Мандарин? -Бо це вишукано, друже.
До біса! Хіба це важливо?
Важливо те, що ми вбили сімнадцятьох людей,
рятуючи тебе від трьох викрадачів,
які хотіли вимагати за тебе викуп у твого татка.
Взагалі-то, шістнадцять.
Що-що?
-Шістнадцять убитих. -Ні, 17.
-Шістнадцять. -Сім.
Дідько, ти мене бісиш.
-Шістнадцять. -Я зараз розіб'ю чоло
-об бісову стіну. -Може, тоді пригадаєш,
що їх було 16.
Сімнадцять, дідько! Я тебе зараз придушу.
Ми розберемося, гаразд?
СКІЛЬКИ ЛЮДЕЙ ВОНИ ВБИЛИ З ЕНГЕЛЬБЕРТОМ ГАМПЕРДІНКОМ
Один.
Два, три.
П'ятеро гравців у покер.
Рухайся!
-Здоровань. -Так, здоровань.
Колись...
Десять.
Трьох гівнюків з мечами.
Дідько, лови. Дідько!
Чому завжди з мечами?
Довбана трійця. Ти б теж так зробив, га?
Сучий сину!
А мені подобаються мечі.
Час поїсти торт з желе.
А може, торт з суфле?
Підходить.
Бам!
Чотирнадцять, п'ятнадцять.
І телепень на мотоциклі.
-Отже, 16. -Ти забув бідного,
-невинного перехожого на вулиці. -Що за...
Гей, друже. Агов. ти в нормі? О Боже...
Сімнадцять.
Лайно. Це не наша провина.
-Не наша? -Ні.
Отже, що сказав би паровозик Томас, Лимоне?
Так грубо.
Сказав би: «Бери на себе відповідальність».
Він так не говорить.
Треба відірватися від власників.
-Нервуєш? -Так, нервую.
-У тебе нервовий голос. -Бо я нервую.
Гей, слухайте, я просто вийду на наступній зупинці.
Поки посидьмо, га?
Знаєш, як називають твого папушку?
Дідько, звісно.
Біла Смерть. Не як фрукт.
Ні. Поїхали.
Є історія... Зупини мене, якщо чув.
...про жінку, яка опинилася
у невигідному становищі - заборгувала твоєму таткові купу грошей.
Річ у тім, що їй знадобився час, щоб знайти гроші.
І вона заплатила на п'ять хвилин пізніше, так?
-Ага, і що він зробив? -Відрізав їй руку.
От дідько!
Сказав - палець за кожну хвилину.
Він не монстр. Не змусив її терпіти це п'ять хвилин.
Просто відрізав одразу, так?
-Це занадто легко. -Ти забагато мудруєш.
-А ти недомудровуєш. -Нема такого слова.
-Є. -Та ну?
Гадаю, є.
-Ти ґуґлив? -Неважливо.
Що б сказав Беррі?
Беррі сказав би: «Поганий настрій - запорука поганого результату».
Овва. Скільки ти йому платиш?
Наше завдання - забезпечити твою безпеку
та стерегти портфель з грошима за викуп.
І я планую виконати завдання та....
Лимоне. Де портфель?
Я його заховав.
Портфель, Лимоне.
Принеси мені довбаний портфель.
Ви знаєте, що ви зайва перешкода? Для мого батька.
Йому не потрібна причина, щоб вас убити.
Потрібна, щоб не вбити.
Чи є в нього причини на це?
Дідько, щось незрозуміле.
-Алло? -Син Білої Смерті у вас?
Ти про телепня з тату на обличчі?
-Сидить тут. -А портфель?
Так, звісно, портфель теж.
Вийдете на вокзалі в Кіото.
І ваша робота буде виконана.
Він був тут.
Що ж, вже нема.
Треба знайти того, хто забрав портфель.
Може, ти маєш рацію.
Може, до мене повернулося везіння.
ПРИНЦ
Ти.
Так.
Я.
А ти Юїчі Кімура.
І ти прийшов убити мене.
СІБУМІ
Батьки називають мене «малєнькій прінц».
Це означає маленький принц. Вочевидь, вони мріяли про хлопчика.
Тобі доведеться вислухати всю історію.
Інакше ти дуже, дуже пошкодуєш.
Це шпиталь.
Стривай.
Привіт. Так, бачите хлопця зараз.
Добре. Якщо не будете чути мене раз на десять хвилин,
або якщо я не відповідатиму на дзвінки,
хочу, щоб ви пішли і вбили....
Перепрошую, як хлопця звати?
Ватару.
Точно. Точно.
Убити Ватару.
Хіба не добре, що ми почекали?
Його син у нас. Це була наша робота.
Нашим завданням було повернутися з його сином та десятьма мільйонами.
Ситуацію можна описати трьома словами.
-Якими? -Його... сина... врятовано.
Сім'я важливіша за гроші, еге ж?
Ти дійсно не знаєш, хто такий Біла Смерть?
Я знаю, хто Біла Смерть. Ти розповідав п'ять хвилин тому.
Навіщо я тебе інструктував?
Я не знаю.
Японський підпільний світ контролював чоловік на ім'я Мінегісі.
Мінегісі був жорстоким негідником.
Старого зразка, розумієш?
Традиції та вірність він ставив понад усе.
Якщо ти в колі, ти в його колі. Як сім'я.
Він ставився до тебе, як до рідного.
І тут раптом з'являється здоровань з Росії.
Ходили чутки, що він чи то з мафії, чи то з КДБ.
Ніхто точно не знав.
Але було точно відомо, що цей росіянин
підіймався усе вище.
Крок за кроком. Убивство за вбивством.
І дуже-дуже швидко він став одним із найближчих радників Мінегісі.
Віддані йому люди казали:
«Пригальмуй, цей здоровань не такий простий.
Йому не варто довіряти».
«Він небезпечний», казали вони.
«Сучасна чума», казали вони.
«Біла Смерть».
І, звісно, вони мали рацію.
Він зібрав навколо себе союзників.
Власну банду.
І що він зробив?
Всадив йому ножа в спину.
Метафорично. Він прострілив йому мізки, чи не так?
Він стер ім'я Мінегісі з лиця Землі за одну ніч.
І побудував імперію, гідну Білої Смерті.
Отже, скажу прямолінійно.
Бездушний навіжений лідер
найбільшої кримінальної організації планети
довбить нас прямо в зад.
Цей виродок точно Дизель, так?
Якщо ти ще раз згадаєш паровозика Томаса,
-я вистрелю тобі в пику. -Гаразд, якщо він такий крутий,
чому він доручив нам рятувати його сина, а не сам зробив це?
Ти мав би знати, що в нього була дружина.
Що, дружина?
Вона була найважливішою в його житті, і вона померла.
Нетверезий водій абощо.
Відтоді він не покидає свого маєтку.
Безіменний локомотив сказав би, що це урок.
І він не найняв абикого, Лимоне.
Він шукав найкращих.
Він шукав двох виконавців завдання в Болівії.
БОЛІВІЯ
Він шукав професіоналів, які не облажаються.
Три слова, Лимоне.
-Ми в... -Лайні.
Чого ти хочеш?
Люди гадають, що я просто гарна дівчинка.
Чиясь майбутня жінка...
чи майбутня матір.
Але це не я в чийсь історії.
А ти в моїй.
Дідько, до чого тут я?
Ти працюєш на боса, якого всі бояться: на Білу Смерть.
Можеш заперечувати.
Але ти працюєш на декого, хто працює на декого іншого, і так далі, і таке інше,
і все веде до однієї людини.
Два дні тому ти передав портфель
одному з помічників Білої Смерті,
і я зрозуміла, що це шанс.
Простежити за портфелем та знайти Білу Смерть.
Не розумію, що я можу для тебе зробити.
О, це моя улюблена частина історії.
Ти вб'єш його для мене.
Дідько, як я зможу вбити Білу Смерть?
Побачиш.
О, погляньте.
Йдемо за графіком.
Сідай, розслабся. Ти такий напружений.
Ми врятували його сина.
Знайдемо виродка, який поцупив портфель,
вдамо, наче нічого не сталося.
Ти ще носиш цей жилет?
Жилет дає фальшиве відчуття безпеки.
Можуть підстрелити в шию.
Хоч у груди не підстрілять,
але ти пропустив останню серію «Томаса».
Не треба було, бо звучить дуже похмуро.
Зберись або заткнись, братан.
Що ж, плани трохи змінилися.
Спершу дружина, тепер син?
Забагато білих смертей.
26 РОКІВ ТОМУ
Я хочу, щоб ти був сильним, сину. Зрозумів?
Будь сильним.
ВОВК
Серце моє.
Ні!
Знайди сучого сина, який це зробив.
ВЕНГАНЦА
СІНАҐАВА
Везучий сучий син.
Ти мене штрикнув?
-Ти зруйнував моє життя. -Я тебе навіть не знаю!
Я прийшов помститися!
Убивця, який убив Ель Саґваро, убив мою жінку.
Але доля вирішила, що двоє будуть за одного.
Може, зробимо паузу? Поговоримо?
Я завжди тебе переслідуватиму.
Що?
Біжи якомога швидше, я все одно знайду тебе.
Навіщо?
І я зруйную твоє життя, як ти зруйнував моє!
Чоловіче, я тебе навіть не знаю!
Моє серце!
Що за...
Овва. Серйозно?
Нехай це буде уроком про шкоду гніву.
Венесуела, Уругвай, Барселона.
Хто ти?
Усім пасажирам: буде коротка зупинка
-у Сін-Йокоґама. -Так, друже, спробуй оце.
-Це окуляри Момонґи. -Що за Момонґа?
ТЕЛЕВІЗІЙНА КУХНЯ МОМОНҐИ АНІМЕ НОМЕР ОДИН В ЯПОНІЇ
О ДЕВ'ЯТІЙ РАНКУ ЩОЧЕТВЕРГА
Виходить після Томаса щочетверга.
-Ось так. -Добре.
-Ось так. -Має здаватися, наче він спить. Ось так.
Васабі.
Треба впевнитися, що він не вийде з потягу.
Побачив портфель, маєш впоратися з крадієм.
І як я це зроблю? Поговорю з ним чи, може, поговорю?
Може, розкажеш історію про Гордона і Персі,
і як у Персі тепер тече кров з довбаних очниць!
Тобто, вбити його.
Усім пасажирам:
-буде коротка зупинка в Сін-Йокоґама. -Дідько.
Перепрошую.
Перепрошую, дідько.
ЙОГАННЕСБУРҐ
Йобурґ.
Вибач, друже.
Віддай!
От лайно!
Це менше ніж хвилина.
-Я пропустив зупинку. -Чому?
-Бо Бог ненавидить мене. -Ні, це не так.
-Портфель з тобою? -Так, я його заховав.
-Виходь на наступній зупинці. -Легко сказати.
Ім'я Ель Сіґарілло тобі про щось говорить?
-Ель Саґваро? Голова картелю? -Так, я його знаю?
Весілля у Мексиці, куди ти вдерся.
-Текіли? -Ти розносив коктейлі.
Наречений. Я його впізнав.
-Я добре запам'ятовую обличчя. -Чекай, ти про кого?
Перепрошую. Зараз повернуся.
Який напав на мене. Я розлив вино. Гадав, він помер.
-Ти вбив Вовка? -Нещасний випадок.
Я маю обдумати свою участь в інциденті в понеділок.
Лайно! Дідько! Ні.
Лайно. Дідько. Що сталося?
Пригадуєш тих двох психів з завдання в Болівії?
-Близнюків? -Сумніваюся, що вони близнюки.
Годі. Усі знають, що вони близнюки.
Один із них зараз наближається до мене.
Здається, інший на платформі.
Зайнято.
Тепер ми знаємо, кому належить портфель.
Я про це і кажу.
Треба обговорити, якими людьми
-ми себе оточуємо. -Чому ми шепочемо?
-Алло. -Біла Смерть цікавиться,
-чому ти зійшов з потяга. -Подихати повітрям.
Тобі було наказано залишатися у потягу.
Я не знав, що маю перетворитися на довбану няньку.
Я професіонал. Ми запевняємо, що його син та портфель у безпеці.
Тепер я можу зайнятися своїми справами?
Дуже мило з вашого боку. Дякую.
Хай мені грець! Господи Боже!
Це дуже грубо - говорити по телефону в японському потягу.
Достатньо грубо для тебе, довбню?
Запхай цей довбаний капелюх собі в дупу, чуєш мене?
До біса цю роботу.
Я знав, що буде складно, дідько.
Щиро перепрошую, вибачте.
Я не знав, що тут присутня дівчина. Перепрошую.
Ви часом не бачили нікого зі сріблястим портфелем?
З наліпкою з потягом на ручці.
Взагалі-то, бачили.
Чоловіка в окулярах у чорній оправі. Він пішов туди.
Дякую, люба.
Довбаний покидьок.
Нумо.
«Хлопець в окулярах. Затримай його».
Привіт. Тут пістолет під столом...
Це тихий вагон. Тихіше тут, синку.
ТИХИЙ ВАГОН
Під столом пістолет, націлений на тебе, тож я...
-Не чую, що ти кажеш. -Під столом пістолет...
Та я гоню з тебе, друже.
Стільки часу минуло з Йоганнесбурґу.
Ага. Хто ти, в біса, такий?
Та ну. Не пам'ятаєш мене?
Ти маєш вигляд типового безхатька.
Гаразд.
Що ж, у мене є дещо, що ти, певно, шукаєш...
-Серйозно? Ти мене не пам'ятаєш? -Йоганнесбурґ пам'ятаю,
-а тебе ні. -Ти підстрілив мене.
-Я підстрілив багатьох людей. -Мене двічі.
Таке в тебе обличчя.
Ти - окуляри в чорній оправі.
Нахаба, який поцупив наш портфель.
Так. Так, це я.
Знаєш, я багато працював над собою після Йобурґа.
Я пробачив, я рухаюся далі.
Я дізнався, що в будь-якому потенційному конфлікті
є можливість для зросту, шлях до мирного вирішення.
Цікаво.
Хто це?
Гадки не маю.
Звідки ти знала, що він тут?
Хіба я не казала?
Мені завжди щастить.
Тоді я уважно подивився у дзеркало.
І знаєш що?
Мені не сподобалося відображення.
Взагалі нічого.
Поки я не взявся за себе. Розумієш?
Зараз між нами стіна.
2Але це ілюзія.
У кожній стіні є вікно...
Стривай, тобто, двері.
Давай швидко, з тобою можна з глузду з'їхати, чи не так?
Так. Ти і твій партнер...
Я Лимон, він Мандарин.
Гаразд, Лимон... Як фрукт?
Саме так.
-Який у тебе план? -План такий.
Я віддаю тобі портфель, ти мене не вбиваєш.
Ти віддаєш портфель своєму працедавцю, він не вбиває тебе.
Ти живий, я живий, усі щасливі.
Усі у виграші, чи не так?
Ти певен, що той, хто тебе найняв, не вб'є тебе за провал?
Усі в програші, усі нещасливі.
Я просто хочу зійти з потяга,
піти у сад дзен і все таке, розумієш?
-Я б хотів погодитися. -Чудово.
Але тоді ти пішов і вбив когось. Чи не так?
-Звідки ти... -Це було очевидно.
Це випадковість. Трагічна.
Навіть чудернацька.
Крута історія, бро,
але, гадаю, ти маєш власний план, як вийти з портфелем.
-Ні-ні. -І повісити тіло на нас.
Щоб Біла Смерть
відрізав руки нам, а не тобі по пальцю.
Як каже паровозик Томас, чим простіше - тим краще.
-Це дитячий мультик? -Це довбаний... Боже.
Все, що я знаю, це завдяки Томасу.
-Усе. -Справді?
Ось тому я так добре розумію таких як ти.
-Ти Дизель. -Я не Дизель.
-Ти найдизельніший Дизель... -Узагалі ні.
...якого я зустрічав, чоловіче.
Бо Дизелі блефують. Заходять задалеко.
Я намагаюся уникати Дизелів, зрозуміло?
Якби під столом був пістолет, я був би мертвий, як той малий.
Ні.
Ти довбаний...
Май хоробрість вислухати.
Нумо, Йобурґу.
Ні.
Постріл номер три.
Ні-ні-ні. Я не маю ані часу, ані терпіння, не кажучи вже про інтерес.
От лайно.
Ти мене переслідуєш? Припини!
&$#%*
Гівнюк!
Я покличу провідника!
Жріть лайно, пані!
Вибачте, перепрошую. Я працюю над собою.
Я не Дизель, це ти Дизель.
-ВІН ТУТ. -МАЙЖЕ НА МІСЦІ. ГОВОРИ З НИМ.
-Там ще одне тіло. -Ну звісно.
Я не винен, і, здається, це син Білої Смерті.
Близнюки тебе впізнали?
Ти чула, що я сказав? Біла Смерть. Смерть.
Дрібна крадіжка, дідько.
На цьому потягу хтось ще виконує завдання.
Близнюки. Ми знаємо.
Повторюю, не близнюки.
Психи, але не близнюки.
Вони прийшли за малим, але його хтось убив.
-Хлоп з ножом. -Вовк.
Він казав, що прийшов помститися..
Він просто випадково наштовхнувся на мене, ну звісно.
А тепер слухай.
Малого отруїли так само, як Ель Сібарро на весіллі.
Ель Саґваро.
-Той же вбивця? -Так.
Я як МакҐайвер.
Дідько!
БУМСЛАНГ
ТЕРМІНОВІ НОВИНИ
Уся Японія нажахана, адже викрадено отруйну змію.
Змії бумсланги дуже небезпечні.
Їхній укус може спричинити внутрішню кровотечу...
та кровотечу з отворів у тілі.
От лайно.
Що ти робиш?
Що сталося?
До біса це.
До біса Різьбяря.
Лайно.
О, дякувати Богу. Лише хвилину....
Господи Боже, це якась халепа, друже.
Гаразд. Ще п'ять зупинок до Кіото.
Краще причепурися.
Ти б сказала, що я живу в постійній тривозі?
Ні, ні.
От дідько.
Взагалі-то, я мала на увазі «так».
-Провідник. Я не маю квитка. -Навряд чи це найбільша проблема.
Ти не розумієш, цей хлоп - як фокусник.
Він з'являється нізвідки.
Він мене затримує. Якщо мене схопить Мандарин, мені гаплик.
Гаплик. Гаплик.
Стривай.
Агов, бро.
ХІТЬ ВІТРУ
Хочеш 200 баксів?
Ти що, пропонуєш... секс?
Ні.
А, добре. Я пожартував.
То що? Що тобі треба, бро?
Гаразд, кінець гри, хлопчику.
Де портфель?
Скажи мені, і обіцяю, я прострілю тобі тільки...
Гей, гей, це щось пов'язане з сексом?
Дідько!
-Лайно. -Мені подобається акцент.
Ходи.
Упс.
Лише уяви.
Що уявити?
Ну, чоловіка. Який дивиться на твого сина.
Цікаво, як він вчинить.
Може, подушка до обличчя.
А може, щось винахідливе.
Бульбашка повітря у вену.
Ні-ні. Тримай.
Невинна дівчина не стане перешкодою,
якщо в тебе заряджена зброя.
Увімкни динамік.
-Батьку. -Юїчі?
Чому ти пішов зі шпиталю?
Кажи правду.
Хто там з тобою?
Я дізнався, хто зіштовхнув Ватару з даху.
Ти звернувся до представників влади?
Я хотів сам з цим упоратися.
Сину мій.
Не можна контролювати те, що доля підготувала для нас.
Батьку.
Вибач.
Ми не закінчили.
Будеш сидіти тут і пробувати усі комбінації,
поки не відкриєш портфель.
-Дитино, це займе кілька... -Ні-ні. Не займе.
Я б почала з маленьких чисел. Просто думка.
Хай мені грець!
-Ось і він. -Він вислизнув від мене.
Так. Від мене теж.
Гадаю, найкраще рішення -
привести Білій Смерті чоловіка, який вбив його сина.
-Але Окуляри не підуть. -Мені по цимбалах.
Кажу, я його бачу наскрізь. Він не з таких.
Слухай, тобі подобаються твої руки?
-Ти ж знаєш, що так. -Тоді
хтось має взяти на себе провину, чи не так?
-Ти чи я? -Ти чи я?
Дідько, цей гівнюк поцупив мій телефон.
І мій пістолет Люсіль.
-Та ну. -Мій улюблений пістолет. Сучий син.
Забий.
-Так, що? -Виходьте на наступній зупинці
-з портфелем та сином. -Секунду, а Кіото?
Ви все одно поїдете до Кіото.
Біла Смерть хоче переконатися, що ви не брешете.
Це просто безглузде марнування нашого...
Гаразд. Нам треба довести, що маємо портфель, якого ми не маємо,
та живого сина замість мертвого.
Про що ти думаєш?
-Про Джуді і Панча? -Про Джуді і Панча.
СІДЗУОКА
Вам усім наказали вийти з потяга.
Он як? На відміну від тебе, я професіонал.
Я хотів переконатися, що це не пастка якудзи, але це очевидно.
Це якісь танці в стилі вісімдесятих?
Де твій близнюк? Мандарин?
Я Мандарин.
Лимон охороняє портфель.
А син Білої Смерті?
Він теж там.
Помахай своїм довбаним фанам, принцесо.
Він такий радий, чи не так?
Мушу повертатися, лишилося десять секунд, тож па-па.
Дотримуємося плану, доставити в Кіото.
Зробіть нам послугу. Відваліть, добре?
Гаразд.
Овва!
Гаразд.
-Ліпше й бути не могло. -Так, сподіваємося, вони купилися.
Треба знайти того типа в окулярах, негайно.
Я піду вперед, ти - взад, тоді ще раз піду після тебе.
Якщо побачиш його, розправся з ним, добре?
Ага.
-Вперед - це?.. -Туди. На Токіо.
Швидкісні потяги завжди їдуть униз.
Слухай, обережно там.
Тут відбувається ще щось.
Так, я досі маю підозру, що десь ховається Дизель.
Господи, що я казав? Що я казав?
-Я казав, що... -Вистрелиш мені в обличчя, ага.
І все ж, Томас навчив мене бачити людей наскрізь.
Так.
-І я ніколи не помиляюся, так? -Так.
Це не тип в окулярах.
Гаразд.
Спершу стріляй, а тоді питай.
Я завжди так роблю.
І, Лимоне?
Так, друже?
Теж будь обережним.
Якщо потяг трусить, не трусись сам, так?
Ще сім хвилин, і я зійду з цього потяга.
Ховаєшся в туалеті?
Так. Користувалася цими смарт-туалетами?
Справжня насолода для відчуттів.
Якби я мав щось в собі, я б зараз осідлав цього хлопа.
Нам потрібні професійні межі.
Дідько.
Оце так.
О, погляньте.
Я знала, що моє везіння передасться і тобі.
Дідько.
Що ти, в біса, коїш?
Те саме, що зробила з твоїм пістолетом.
Роблю все цікавішим.
Ставлю ставки, так би мовити.
Дідько.
Якщо пістолет його не вбив, то вб'є портфель.
Ця річ могла вибухнути у моїх руках будь-якої миті.
Ні-ні. Тільки якщо ти вистрілиш.
Значить, не стріляй, гаразд?
На відміну від того, що я поклала всередину. Це дуже....
Дуже неспокійна річ. Це...
Ти знав, що на Білу Смерть скоїли 34 замахи
представники його ж організації?
І кожного він убив власною зброєю.
Розумієш, до чого я?
Кімуро, я привела тебе сюди, щоб ти програв.
Ти зіштовхнула мого сина з даху...
-Так. -...заманила мене на цей потяг...
зробила з мене душогуба,
щоб я вбив Білу Смерть зі свого пістолета...
який поцілить йому в обличчя?
Дуже добре.
Дуже-дуже добре.
Це безглуздий план.
Це...
геніальний план.
Зайнято.
Пам'ятаєш того хірурга, який помер посеред операції?
-Ага, інсульт, так? -Ні, це офіційне прикриття.
Його отруїли. Вбивця фігурує під іменем Шершень.
О Боже!
Він використав отруту бумсланга.
Вона згортає кров, і через це кров тече з усіх отворів.
Якщо не ввести протиотруту за 30 секунд - ти помреш.
Цікавий факт: такою ж отрутою отруїли...
Ель Сіґвардо.
Ель Саґваро.
Що Шершень робить на потягу?
Що ж, яким би не було його завдання, воно незвичайне.
Тут відбувається ще щось.
Ви ще довго?
Ще зайнято, пані.
&$#%*
Певно, Вовк дізнався, хто такий Шершень,
прийшов помститися за жінку, а його бос прийшов сюди грохнути Шершня.
Боже, ти щойно сказав «грохнути»?
-Так, я повертаю це слово в моду. -Не треба.
Якщо я дізнаюся, хто Шершень,
я здам його Лимону та Мандарину, щоб вони не грохнули мене.
-Серйозно? -Бачиш, що я зробив?
Ти дуже собою пишаєшся, чи не так?
Боже, вони тут зазвичай такі ввічливі.
Пані, мені так...
ЗНАЙТИ МІЙ ПРИСТРІЙ ЛИМОН
О. Круто.
Покидьок!
Ходи сюди, брудний покидьку!
Стривай, стривай, стривай. Я знаю, хто вбив малого.
Мені по цимбалах. Де мій портфель?
Так.
Ой, вибачте. Перепрошую.
Ні, дякую. Усе добре.
А я б хотів пляшку води.
Знаєте що? Маєте щось газоване? З бульбашками?
Те, що треба. Дякую...
Ага.
О так.
Бро, забув: я віддав усі гроші тому хлопу, щоб він одягнув мої окуляри та капелюх.
Ти б не міг...
Скільки пляшка води, люба?
Ось. Ні, тобі дякую. Ага.
Тисячу єн. Десять фунтів за пляшку води, приятелю.
Па-па.
-Точно не хочеш поговорити? -Не дуже, ні.
Гаразд.
Ти довбаний покидьок! Йолоп! Ходи сюди, довбню!
Я знаю, хто вбив малого.
Он як? І хто це, в біса, такий?
Він у потягу.
Що ж, це звужує коло, чи не так?
Відпусти! Відвали!
Відповіси?
Ні.
Здається, краще відповісти.
Може бути щось важливе.
Гаразд, може, це щось важливе.
От дідько! Ходи сюди.
Так, що вам треба?
Біла Смерть наказує вийти на наступній зупинці з портфелем,
інакше він уб'є всіх пасажирів потягу.
Гаразд, я можу вийти, але Лимон зараз трохи зайнятий.
Цього разу виходьте обидва. З портфелем. Інакше всі загинуть.
Цей тип - довбаний параноїк.
Часом не маєш портфеля з собою, га?
Ні.
Що ж, все одно я не встигну вчасно до Лимона.
Ти маєш його телефон.
Маєш пістолет?
-Не люблю зброю. -Що ж...
Кінець гри, друже.
Віддам належне, ти, схоже, непоганий пройдисвіт,
і я радий, що ми помремо пліч-о-пліч.
Так мило.
-Мені цікаво. -Що?
Вони взагалі знають, як виглядає Лимон?
Овва.
А ви схожі на близнюків, еге ж?
Ну, добре. Ось портфель, що тепер?
Їдьте потягом до Кіото.
Ага. Добре. Так і зробимо. Чудово.
Агов.
-Ви відкривали портфель? -Ні, звісно ні.
Я ж не питав комбінацію, розумієш?
Так безпечніше.
Щоб ніхто не спокусився.
Я знаю, я знаю. Вибач, вибач, вибач.
-Мені постійно не щастить. -Он як ти це називаєш?
Я просто натиснув і тоді...
-Навіщо ти взагалі це зробив? -Я хотів переконати їх.
Мені здається, вони не покупці
в довбаному секс-шопі, чи не так?
Але вони вже майже купилися.
Я переконав їх.
Ти довела, що ти найрозумніша. Ти перемогла, мала.
Будь ласка.
Будь ласка, мала.
Подзвони своїй людині.
Я зроблю, що ти захочеш.
Але облиш мого сина.
Твій син.
Знаєш, як легко було заманити його за мною на той дах?
Не думала, що тобі знадобиться три години,
щоб усвідомити, що твій син зник.
Ти жахливий батько,
і твій син заплатить
за всі твої помилки.
Ти нічого не знаєш про життя.
Яке воно складне.
Ти просто...
зіпсоване дівчисько,
яке ламає іграшки,
коли матуся каже, що треба прибрати.
Вибачте. Перепрошую. Не хотів переривати вашу бесіду.
Але ви часом не бачили тут
худого білого хлопа в окулярах, ні?
Ні.
А сріблясту торбу з наліпкою з потягом на ручці? Не бачили?
Нічого такого...
Дядьку Кімуро, ти не бачив сріблястий портфель з наліпкою...
З наліпкою з потягом на ручці?
-З наліпкою з потягом на ручці. -Цікаво.
Ні, я нічого такого не бачила. Я б пригадала.
«Дядько Кімура»?
-Ага. -Так. З вами усе гаразд? Бо...
А, так. Знаєте, недарма кажуть: ніколи не голися у потягу.
Що ж, запитати було варто, так? Піду шукати його далі.
Перепрошую, «дядьку Кімуро».
На все добре.
Хоча, ще дещо.
Більшість вважає, що я питаю про валізу, бо це ж потяг,
він їде вночі і таке інше.
Але ти...
Ти сказала «портфель».
Я не казав, що це портфель.
Гадаю...
Я знайшов свого Дизеля.
Ти знаєш, що чекає на нас у Кіото.
Треба вийти з потяга. Негайно.
Якщо ти думаєш, що я вийду без Лимона або без портфеля,
ти помиляєшся.
Гаразд. Що ж, портфель у вагоні першого класу.
За баром. У смітнику. Він твій.
З мене досить.
Я пошукаю храм і займуся переоцінкою цінностей.
Звучить мило, але ось яка угода.
Мені потрібен цап-відбувайло.
Дідько.
-Цап-відбувайло. -Ага.
Ні, я розумію. Усе зрозуміло.
Це трохи дотепно, бо я думаю,
чи я віддам його цілого,
чи запхаю тебе по шматочкам у довбаного Момонґо.
Ось про що я зараз думаю.
Чи....
Чи що? Маєш кращу ідею, га?
Знаєш, перед нами зараз стіна,
але це ілюзія, друже, це конструкт.
Розумієш, у цій стіні є вікно.
Вікно можливостей.
Дідько. Тобто, двері.
У стіні є двері.
Мені дуже складно слухати цю історію.
Головне, що двері зачиняються.
Тепер єдине питання:
Хто з вас Дизель, а хто Качка?
«Качка»?
Це дитячий мультик. «Трамвайчик Томас».
Майже. «Паровозик Томас».
Будь ласка, пане.
Цей чоловік, він мене викрав,
і сказав, що вимагатиме за мене викуп.
Перепрошую. Мене розчулюють сльози білих дівчат.
Браво.
Здоровий глузд підказує, що винен цей боягузливий здоровань,
але я бачу людей наскрізь,
і щось мені підказує, що ти помиляєшся.
Отже... подумаймо. Я не можу пристрелити вас обох.
Тоді я не отримаю відповідей.
Як щодо цього: певен, вам сподобається. Зіграємо в гру.
Якщо хочете зіграти в гру, підніміть руки вгору.
Прекрасно. Я так і знав.
Заплющте очі, а я рахуватиму до трьох.
Той, хто винен, підніме руку.
Той, хто ні, вкаже на винного.
Якщо ви обидвоє піднімете руки або вкажете одне на одного,
я знатиму, що ви обидвоє брешете.
І пристрелю вас обох. Готові?
Ти ж казав, що не можеш вбити нас обох. Інакше не отримаєш відповідей.
-Я так і сказав. Чи не так? -Так.
Інколи спершу треба стріляти, а потім шукати відповіді.
Один.
Або якщо я не відповім на дзвінок...
-Два. Три. -...убий Ватару.
Мені це сниться?
Вибач, друже. Не твій день.
Я маю дріт у сумці,
гадаю, його можна використати, щоб заблокувати двері ззовні.
Було так лячно.
Він сказав, що якщо я не буду виконувати його накази або закричу,
тоді він зробить зі мною дуже жахливі речі.
А чому ти не скористалася цим?
Тобто, він тебе викрав і дав тобі потримати свій пістолет?
-Ні-ні-ні. -Полегше.
Будь ласка, я вмію стріляти з пістолета. Будь ласка.
Хай мені! Ти довбана....
Ти добре граєш. Точно не вчилася?
Ти навіть не боїшся, і в тебе тремтять губи.
О, сльоза. Дуже реалістично.
Ти Дизель.
-Я вб'ю тебе. -Будь ласка.
Я просто дитина. Будь ласка.
Як ти це робиш? Просто неймовірно!
Будь ласка. Будь ласка.
Мені треба...
Хай мені... Будь тут.
Що, в біса, відбувається?
Усі люблять лимони.
Дідько, помри!
Я рада, що тобі сподобався виступ.
Як ти це зробила?
Я не впевнена.
Гадаю, просто пощастило.
Скажи Мандарину... Скажи Мандарину....
Мандарин...
Він Гордон.
Мандарин - це Гордон.
Вийти з потяга. Забираю портфель, і все.
Агов?
Юїчі.
Схоже, Юїчі загубив телефон у потягу.
Хоча, зможеш забрати на вокзалі в Кіото.
-Кіото? -Є застосунок з пошуку телефону.
ЗНАЙТИ ПРИСТРІЙ ЛИМОН
Дивовижно точний.
Бувай.
Боже, яка хода.
Пане Вовку.
Отже, ти прибув убити Шершня.
Що сталося?
Усе добре?
Дідько, яка спека.
ШЕРШЕНЬ
47 ХВИЛИН ТОМУ
Момомомо. Момомон. Момон. Момомон.
Кондитер.
Ти вкрав мою змію, наволоч.
Це твоя? Треба викликати керівництво, бо хтось...
На, покидьку!
Гей, наволоч. Один укол - і знаєш, що буде?
-Так. -Кров згорнеться і закупорить вени.
-Кров потече в тебе з очниць. -Я ж сказав, знаю!
Слабка наволоч.
-Годі! -Я забираю портфель.
Віддай!
Мені обіцяли гроші.
-Хто? -Не знаю. В інтернеті.
Мені повідомили, що гроші в портфелі.
Що? Хтось заплатив тобі викупом за хлопця, якого ти маєш вбити?
Овва. Це жорстоко.
Жорстоко як... Годі!
Шершні жалять, наволоч!
Пані, можете забрати портфель.
Але ти побачив моє обличчя, наволоч.
Тридцять секунд, і отрута подіє.
Наволоч.
От дідько. Маєш протиотруту?
А ти як гадаєш, наволоч?
От дідько.
Не маєш ще протиотрути?
Ти мала б краще підготуватися.
Так, це менсплейнінг - чоловік жаліється. Перепрошую.
Тобі чимось допомогти?
Ти не схожа на релігійну людину.
Води? Хочеш води?
Ні?
Може, ковдру?
Може, потримати тебе за руку?
Карма - ще та стерва.
Говори зі мною.
Це все моє невезіння Неймовірне невезіння.
Треба вийти з потяга.
Портфель з тобою?
Так.
Ти лежиш на підлозі у позі ембріона?
Я не на підлозі.
Треба вставати.
-Звідки ти завжди знаєш, що я роблю? -Бо я знаю тебе.
Я міг би вести щоденник. Треба було.
Сонечко. Сонечко. Дихай. Глибоко вдихни.
Ми майже на місці. Лише треба встати.
Точно.
Ти брехав мені, мій друже.
Що, таємне стало явним, га?
Ти відповідав за безпеку мого сина,
за безпеку моїх грошей.
Я нічого не знаю про те, як бути батьком.
Але знаєте, що я зробив би,
враховуючи, що це ваш син і ваші гроші?
Я б перестав плакати за померлою дружиною, підняв би свою ліниву дупу,
приїхав би сюди і сам усе зробив би.
І оскільки ми говоримо відверто,
я маю вам дещо розповісти.
Ваш син - телепень,
і він заслуговує на кровотечу з очниць.
А щодо вашого портфеля, то я не бачив його ще з Токіо.
Сподіваюся, хтось його знайде,
і прекрасно проведе з ним час.
Зустрінемося на вокзалі в Кіото.
О, прекрасно, не можу дочекатися, дідько.
Я хочу дивитися в твої очі, коли вбиватиму тебе і твого брата.
Мого брата.
Я завжди видуваю бульбашки
Гарні бульбашки в повітря
Вест Гем зробив це!
Вест Гем один, Челсі нуль.
Починаються години ранкової метушні.
Який у тебе план?
Припхаєшся сюди та виб'єш мені мізки
перед цілим вагоном свідків?
У потягу більше нікого нема.
Я знаю.
Я купив усі квитки до кінця маршруту.
Гей.
Ти.
Я тебе знаю.
Це ти те дівчисько, чи не так?
О Боже.
Так, я ніколи не забуду обличчя.
Я така рада вас бачити. Будь ласка ,допоможіть.
Там чоловік, він тримав мене у заручниках.
Він в окулярах, він вбив мого дядька.
І ще він убив іншого чоловіка, я його не знаю,
він щось базікав про трамвайчика Томаса, і...
Паровозика.
Так, точно. Саме так.
Але він убив обох,
а тоді сказав, що втече з якимись грошима, не знаю, якими.
Вибач, люба. Перепрошую. Я не знаю, хто ти, в біса, така.
Я просто дівчина, я мала вийти в Наґої, але цей чоловік...
Це було сто років тому.
Знаю, але цей чоловік сказав, що я буду запасним планом,
і що гарна дівчина стане доброю заручницею.
Ну, він не помилився. Але, дідько, не знімай труси.
-Будь ласка, допоможіть. -Гаразд. Заспокойся.
Відвали і роби, що хочеш. Ти вільна.
-Дякую. -Усе добре. Іди.
Я все одно не знаю, що ти тут робиш.
Усе гаразд?
Дизель.
Найгірший з усіх.
Мала гівнючка.
Розумієш, Лимон...
хай Господь прийме його душу,
був мудрецем.
Він бачив людей наскрізь,
їхню справжню сутність.
Він мав рацію.
Тут увесь час був Дизель,
який бігав потягом та влаштовував хаос.
Дідько, це була ти, маленький брудний Дизель!
Ти змусила Лимона стекти кров'ю...
а в Лимона не тече кров.
О Господи! Пане, будь ласка, допоможіть!
Будь ласка! Допоможіть мені! Будь ласка!
Дідько, що ти коїш, мале стерво?
Що?
Дизель!
Що?
Довбане стерво!
Ти Дизель.
Що за...
Він казав, що вб'є тебе, і в усьому тебе звинуватить.
Ще він сказав, що в Кіото на нас хтось чекає.
Хтось страшний, він скривдить мене.
Ніхто тебе не скривдить.
Усе добре.
Ми виходимо з потяга.
На наступній зупинці, усе буде добре.
Агов, мала...
Мала, нумо!
Не можу, мій наплічник застряг!
Що?
Облиш його, ходімо.
-Треба йти, треба йти. -Ні, не можу!
Негайно, панянко!
-Ні! Це наш останній шанс!
Будь ласка, повернись!
Мала, будь ласка.
Мені страшно. Я не хочу залишатися на самоті. Будь ласка!
Витягла.
Це не твоя провина, мала.
Це моє невезіння, не твоє.
У тебе ціле життя попереду.
Роби щось, що даруватиме тобі спокій.
Бо все інакше - постійна заноза в дупі.
І якщо зустрінеш хлопця на ім'я Різьбяр, знай, що він покидьок.
Можеш передати, що це я так сказав.
Я забрала це. Не хотіла залишати.
Це належало чоловікові, і я подумала, може знадобитися,
щоб вбити того, хто чекає на нас на кінцевій зупинці.
Ви не дозволите, щоб мене скривдили.
Скажіть правду.
Хто з тобою?
Серйозно?
Точно.
Слухай, друже, ти мене лякаєш.
Тож, якщо не заперечуєш, ти б не міг сісти
десь далеко-далеко?
І щоб мені не довелося повторювати двічі.
Ні.
Не доведеться.
Ходімо. Я візьму твою сумку.
Це що, змія?
Ти знаєш, де мій син?
От дідько.
ПРОПУЩЕНИЙ ВИКЛИК
Після всього.
Ти - людина,
яка зіштовхнула мого сина з даху універмагу.
Чому?
Твій син.
Він мав би допомогти мені вбити Білу Смерть на вокзалі в Кіото.
Це був єдиний спосіб заманити його на потяг.
Біла Смерть.
Саме так.
Але він не зміг би цього зробити.
Тому він мертвий.
Через кілька вагонів.
Вони обидва мертві.
Мого онука штовхнули з даху.
Чому ти думаєш, що я залишив би його незахищеним?
Мій онук у безпеці.
А мій син не помер.
Слухай, стариганю...
Єдине, що ти знаєш про стариганя, панянко,
це те, що він пережив більше
гірших ситуацій, ніж ти.
Дідько, я сама його вб'ю!
ЗМІЯ НЕ ВІДКРИВАТИ
-Усе добре? -З цим?
Не повіриш, але за збігом обставин
я сьогодні прийняв дозу протиотрути, тому все гаразд.
Можливо.
Дівчина...
Мала щодо тебе нечесні наміри.
Ага.
І сліпий побачить те, чого ти не розумів.
Нічого не знаю про сліпців. Вона звучала переконливо.
-Що ти з нею зробив? -Мені не треба було нічого робити.
Доля вчинить, як захоче.
Чому ти смієшся з долі?
Доля для мене - інакше визначення невезіння.
Яке переслідує мене, як...
Не знаю, щось дотепне.
Моя кураторка називає мене Сонечком.
Вона дотепна.
Сонечко?
Ага.
Це дійсно до щастя.
Ні, це іронія, вона...
Не зважай.
Зараз я розповім тобі історію.
-Та ні, не треба. -Вона коротка.
Правда, не треба.
Швиденько.
Ні, ні.
Гадаю, це добра історія для тебе.
Усе нормально.
Поїхали.
СТАРІЙШИНА
Давним-давно,
я пообіцяв собі,
що забезпечу свою родину, чого б це не вартувало.
Я досягнув високої посади в кримінальній родині Мінегісі.
Але один чоловік повстав, щоб забрати у мене посаду.
Чоловік з Півночі.
Я просив Мінегісі не довіряти цій людині.
Мінегісі сказав, що я втратив хватку.
Він не помилився.
Але я теж.
Я повернувся додому,
і знайшов там лише попіл і кров.
Біла Смерть відібрав у мене все.
Майже.
Я став ховатися.
Я шукав спосіб напасти на Білу Смерть,
щоб не ставити під удар те, що маю.
Але він залишався недосяжним.
Я не думав,
що доля дасть мені шанс усе виправити.
Знаєш, як в Японії називають сонечко?
Тентомусі.
У дитинстві мені казали, що кожна крапка на сонечку
відповідає одному з семи гріхів світу.
Розумієш, тентомусі не приносить удачу.
Воно несе в собі невезіння, щоб усі інші могли жити спокійно.
Я не хочу нести в собі сім гріхів.
Усе, що з тобою колись ставалося, вело тебе сюди.
Доля.
Така собі угода.
На вокзалі Кіото
Біла Смерть зайде в цей потяг.
І я нарешті зможу з усім розібратися.
Мій син за кілька вагонів звідси.
Якби ти міг супроводити його з потяга...
Сумніваюсь, що Біла Смерть дозволить комусь із нас вийти з потяга.
Білу Смерть я беру на себе.
Гаразд.
Пане Сонечко?
-Ваш портфель. -Дякую.
Батьку.
Я не розумію.
Це доля, сину мій.
А Ватару?
Він у безпеці.
Що ж...
він схожий на чесного хлопа.
Він мене підстрелив.
І мене.
Двічі.
Усе ж, він має й іншу сторону...
Овва.
О Боже.
Я у пеклі?
От дідько.
Бісовий жилет, друже.
О, ти випив воду.
Дідько, де мій брат?
О Боже.
Ти...
Ти більше як Томас, так?
Друзяки.
Треба скласти план.
Ти вбив мого брата. Ти вбив мого брата, шмат лайна!
Дідько, ти мене підстрелив!
Наступного разу вистрелю в горлянку тобі
і твоїй бісовій партнерці Кірі Найтлі!
-Вона не... -Агов! Друзяки!
Коли ми так швидко закипаємо, ми мало що розуміємо.
Я надеру тобі зад швидко, Богом клянуся.
Довбаний гівнюк! Треба було прострелити тобі дупу!
Коли ти тицяєш пальцем у когось, щоб звинуватити,
чотири пальці вказують на тебе.
Або три. Це дивно.
До біса! Усе! Ти знаєш, на що я здатен!
-Ми - це головне! -Боже, ти довбаний...
Панове!
Відвали!
Не слива годує голодного, а фермер, що посадив дерево.
Він ображає фермера?
Які образи може мати довбана слива? Як вона може образитися?
Слухайте. Біла Смерть - це фермер.
А ми сливи. Ми сливи?
Це безглуздя. Дідько, навіщо ви використовуєте метафори?
Він підстрелив мого брата!
А ти - мого сина!
Ми підготуємося разом...
або помремо наодинці.
Це все, що я намагаюся сказати.
Біла Смерть чекає на тебе зі своєю армією вбивць.
Кілерів з усього світу.
Але він не знає, що я та мій син теж у цьому потягу.
Якщо доля забажає,
я помщуся.
Я піду назад і вб'ю якомога більше.
Я зайду в кабіну машиніста й витягну нас звідси.
Що робитимеш, Йобурґу?
Виграю нам трохи часу.
КІОТО
БІЛА СМЕРТЬ
Донько.
Батьку.
Агов, друзі, я шукаю пана Смерть.
У мене тут його портфель.
Агов, полегше.
Скривджені люди кривдять людей.
Я прибула, щоб побачити тебе.
І щоб ти нарешті побачив мене.
Справжню мене.
Я створила себе сама з того нічого, що ти мені дав.
Заради того, щоб зараз стояти перед тобою...
з пальцем на ґачку.
Це я...
...заслуговувала на твою увагу.
Твою любов.
Я більше схожа на тебе, ніж цей засранець.
Зроби це.
Я приїхала вбити тебе.
Тож убий мене.
Убий мене, як усіх, хто намагався це зробити до мене.
Зроби це.
Дідько, зроби це!
Паф.
Я знаю тебе, дочка.
Я завжди знав.
Але ти ніколи не була частиною мого плану.
Ми знайшли американця!
Як щодо інших?
Вони всі мертві.
Хороша новина - у мене твій портфель.
А, хороші новини, хороші новини.
Перевір портфель.
Швидше. Рухайтесь. Ходімо.
Звільнити потяг.
Гаразд, Томасе. Настав твій час...
От дідько. Усе японською.
Немає серії японською. Що за...
На землю!
У мене погане передчуття. Хтозна, що в цьому портфелі.
Ти про що?
Чому завжди ми маємо відкривати якесь лайно?
Просто відкрий бісів портфель.
Я б хотів залишитися з руками.
Пане Смерть, можна?
Таємничий замовник,
який уклав з нами контракти і зібрав нас на потягу,
мене, Шершня,
Мандарина, Лимона....
Це були ви, так?
Так, дуже кмітливо.
Я зібрав вас на потягу з надією, що ви повбиваєте одне одного.
Гаразд.
Можна.... Навіщо?
Навіщо ти робиш те, що робиш?
Знаєте, я ставлю собі те ж питання.
Якщо це безпечно, чому він не відкрив?
А якщо там бомба, і вона вибухне нам в обличчя?
Гадаєш, ці дурнуваті маски нас захистять?
Усі ці роки...
тягар твоєї зради висить над нашими головами.
Дозволь мені позбавити тебе обидвох.
Мою дружину...
у мене відібрали.
Я чув. Дуже співчуваю вашій втраті. Жахливий нещасний випадок.
-Жахливий. -О ні.
Ні. Ніщо в житті не випадкове.
Це була спроба замаху на мене.
Але доля...
Доля привела двох виконавців,
близнюків, на роботу в Болівію,
де вони перерізали всю мою команду.
І мені довелося примиритися з цим.
Він найняв не абикого, Лимоне.
Він найняв двох виконавців завдання в Болівії.
Ось чому того вечора в машині була моя дружина,
а не я.
Доля відправила мою дружину до шпиталю.
Шматок її ребра
простромив їй серце.
Лише найдосвідченіший хірург міг урятувати її життя.
Але за два вечори до того хірурга отруїли.
О Боже!
Доля. Знову доля.
Мені сказали, що гроші в портфелі!
Не хочу засуджувати, але якщо ви найняли Шершня,
то ви вбили власну дитину?
-О так. -Гаразд.
О так, вбив. Шматок лайна.
Будь ласка, будь ласка.
Того вечора...
-Просто забери мене. -...я сказав їй не йти.
Чекати мене.
Вона обіцяла, що це востаннє ми витягаємо його з халепи.
Я приїду. Я завжди за тобою приїду.
Що ж, гадаю, вона мала рацію.
Якби я викорінив цю слабкість
зі свого життя багато років тому,
вона досі була б зі мною!
Так, це допомагає все перетравити. Мені треба до психотерапевта.
Я дуже кохав свою дружину.
Вона навчила мене дечому важливому.
Якщо ти не керуєш своєю долею...
доля керуватиме тобою.
Тож я став керманичем.
Я привів їх до смерті.
Але тепер лишився тільки один.
Пан Різьбяр.
Перепрошую?
Я підміняю Різьбяря? Він захворів?
До біса Різьбяря.
Чоловік, який убив мою жінку.
РІЗЬБЯР
Бро.
-Просто відкрий! -Гаразд. Задоволений?
Я не Різьбяр!
Він пішов туди.
От лайно. Гаразд.
Дідько. Щось відбувається.
Перепрошую.
Агов.
Кімуро.
Для чого ти тут?
Твоя донька.
Здається, вона зіштовхнула
не того онука з даху.
А, діти. Намагаєшся виховати їх якнайкраще.
Таргане, я не знаю, чому ти тут,
але геть з дороги, інакше приєднаєшся до своєї дружини.
Доля знову звела наші шляхи.
Гаразд.
Стривай. Дідько, пригальмуй, друже. Нумо!
Агов, непогано. Можеш зупиняти потяг.
Щодо цього, я поділив швидкість потяга на його масу,
і зрозумів, що я гадки не маю, як керувати швидкісним потягом.
Гей, ти ж тільки й базікаєш про потяги.
Томас - це метафора життя, але як керувати...
На землю!
Дідько.
Я беру їх! Зупини потяг!
Що?
Англійська, англійська...
Англійська. Гальма!
Усе добре! Є!
Ні!
-Стривай! -Не той шлях!
-Гей, Йобурґу! -Що?
Вибач, що підстрелив.
Взагалі-то, двічі!
Перепрошую?
Ти підстрелив мене двічі!
Вибач, що підстрелив двічі.
Дякую, друже!
Прогрес уже видно!
Дідько! Дідько! Дідько.
Тобою керує не сила.
Тобою керує страх!
Страх того, над чим ти не маєш влади.
Страх долі!
Агов, і мені прикро через Мандарина.
Ага.
Але тепер я маю іншого брата.
Справді?
Дідько, ні!
СТОП-КРАН
Заради старих часів.
До біса.
Пляшка води.
$#%*
B-20.
Ходімо.
-О друже. -Так?
Хочу чай з бульбашками.
Як щодо печива?
Батько...
Захищає свою сім'ю.
От дідько.
Щодо твоєї дружини, я тут ні до чого.
Це помилка.
Я не Різьбяр.
Я займаюся дрібними крадіжками.
Різьбяр! Мені потрібен Різьбяр! Я найняв Різьбяря!
Ні, у нього проблеми зі шлунком, друже.
Я його підміняю.
Підміняєш.
Що ж, треба визнати, Різьбяр - гівнюк.
Найхитріший вбивця...
Радше, найлінивіший.
О, та годі.
Просто забудь про це, бро.
Не називай мене «бро»!
Гаразд.
Чоловіче, ти бачив?
Що це було?
Чоловіче.
Усе скінчено.
Агов, щодо слив. Хіба сливи не мали б пробачати образи? Як...
О Боже.
Це моє везіння надіслало труп батька до моїх ніг.
Оце так нарцисизм.
Неймовірно.
Тепер я...
Так, стривай, стривай, стривай.
Що?
Що не так з цією навіженою сімейкою?
Якщо можна, я порадив би тобі дещо почитати.
«Як впоратися з розладом особистості».
Що?
Дуже раджу.
Тепер я Біла С...
Що це було?
Це була карма?
Прощавай, тентомусі.
Мандарин.
Маріє?
Візьми пістолет.
Господи, ти сказав «грохнути»?
Ми майже на місці. Вставай.
Ти прийшла рятувати мене?
Тобі потрібен порятунок?
Ти прийшла врятувати мене.
Не змушуй мене шкодувати.
Так, не треба. Не треба. Що з твоїм обличчям? Ти що, плачеш?
Треба багато над чим подумати.
Хочу, щоб ти знала: ти найкраща,
найпрекрасніша кураторка,
яка у мене була. Найкраща. Найкраща.
Гадаєш, у тебе сталася невеличка травма голови?
-Можливо. -Маленька, так.
-Трохи паморочиться. -Ага. Банан потрібен?
-Калій знадобився б. -Маю в машині.
Агов.
Наступного разу бери пістолет. Не слухай Беррі.
Добре? Усе просто.
Припини.
-Припини. -Знаєш,
-гадаю, ти в дечому маєш рацію. -Як завжди. Годі.
Може, усе залежить від нашого сприйняття.
Може, нема везіння чи невезіння.
Може, ми всі лише виконуємо волю долі.
-Гарна машина. -Так, гарна.
Не забризкай кров'ю.
Боже мій...
Що ж...
Звідки ти знаєш, що це невезіння?
Серйозно?
-Бачиш, що я роблю? -Так.
-Сприймаю все по-іншому. -Так.
Це працює.
Так.
Горошинки васабі.
Очевидно, доля не хоче, щоб я їв банан.
Доля не захотіла, щоб ми сіли в машину.
Що ж, може, ти врешті й навчився чомусь.
Доля хоче, щоб я знайшов смарт-туалет.
-Забираю слова назад. Потерпиш? -Намагаюся.
-Іди швидше. -Гаразд. Так.
ДЕСЯТЬ ХВИЛИН ТОМУ
Я живий! Я жи...
Хай мені! Хай мені!
Нумо, покидьку.
Пішов ти!
10 КМ КІОТО
Зупинися! Дідько, зупинися!
Мандарини.
До біса Дизелів.
-Я Біла С... -Пішла ти, стерва-Дизель!
Фінальна завіса, га? Завіса! Кланяйтеся!
Переклад субтитрів: Валерія Куч