PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ne, kámo. Musím vypadnout. Musím vypadnout z Hollywoodu.
Mám dost.
Není to místo, které...
by vedlo k dlouhému, šťastnému...
duševně zdravému životu.
Ne, neopouštím Hollywood.
Hej!
To bych neudělal.
Hej!
No jasně, chápu.
- Páni! - Dělám průzkum.
Tak jo. Vy jste expert.
Nechci hrát pastýře...
Obdivuji vaši práci.
To bylo krásné.
...ale najít tajemství pro dlouhý život.
Smrdí to.
Život.
Jediná věc, kterou máme jistou, když se narodíme, je, že umřeme.
Jenom nevíme kdy.
Snaha o prodloužení života na Zemi je stará jako úsvit času.
Od starověkých mýtických fontán mládí
až po moderní, vědecky navržené elixíry.
Téma dlouhověkosti nás přivádí na tento evropský ostrov,
protože se může pochlubit jedním z nejdelších průměrů dožití.
Kdy jste se narodila?
9. srpna 1918.
Ve skutečnosti mají desetkrát víc stoletých,
tedy lidí nad 100 let,
na osobu než ve Spojených státech.
Tak co dělají jinak?
Jsem tak rád, že zase jím sacharidy.
Čemu se vyhýbají?
Čím krmili zvířata?
To je nádhera, Zacu!
Můžeme se z jejich životního stylu něco naučit?
Málo bílkovin, hodně sacharidů, přírodní jídla.
To je pro vás?
A použít to v našich životech.
Tohle je Sardinie.
Nenávidím tě.
Začneme hezky od začátku.
Před pár lety jsem potkal Darina.
- Necítím nohy ani ruce. - Jsem na tebe hrdý, brácho.
Jo.
Je to guru zdravého životního stylu a superpotravin.
Ano, skvěle. Díky moc. Vážím si toho.
Dalo by se říct, že na to téma napsal knihu. Doslova.
Zdravý životní styl, pevné zásady.
S Darinem cestujeme kolem světa, abychom získali nové perspektivy
na některé velmi staré problémy.
To je Matka Země, brácho.
Hledáme zdravá, udržitelná řešení pro život na Zemi...
Páni!
...a všechny, kdo na ní žijí.
Toho šílenýho bělocha si nevšímejte.
A hej, jíst se musí, ne?
Nemusíš to jíst.
- Jak se to tak hýbe? - Panebože.
Je na čase se vrátit Nohama na Zem.
Neskutečný.
Sardinie v Itálii je ostrov o rozloze 24 tisíc metrů čtverečních
ve Středozemním moři.
A i když je rozhodně krásný,
nejzajímavější na tomto regionu je,
že je to Modrá zóna.
Modré zóny jsou pět oblastí na světě
s nejvyšší koncentrací stoletých.
SARDINIE ITÁLIE
Původní koncept fenoménu Modrých Zón
začal právě tady, ve vesnici Seulo.
SEULO, SARDINIE ITÁLIE
Což nás přivádí do této budovy,
jménem Ecomuseo,
kde se setkáváme s biochemikem, Dr. Valterem Longem,
a lékařským statistikem, Dr. Gianni Pesem,
dvěma muži, kteří se věnují studiu výživy
a životního stylu, spojeným s dlouhým životem.
Seulo.
Je to známé jako jedno z míst, kde je počet stoletých
v porovnání s populací jeden z nejvyšších na světě.
Proto tuto vesnici aktivně studujeme a shromažďujeme data.
Co je na té Modré Zóně?
Jako strava, jídlo...
Co jsou věci, kterých si všímáte nejvíc?
Trochu masa, hlavně sádla, které dávají do minestrone.
Spousta zeleniny.
Většinou věci, které by mohli pěstovat na zahradě.
A mají nízkoproteinovou dietu.
Vy víte, že hlavně ve Spojených státech
je hodně bílkovin... Tak nějak divně propojeno
se zdravím a sílou.
Ale ve skutečnosti zjistíte, že pro dlouhověkost je lepší méně...
Jo. Řekněme, že vážíte 120 kilo. To je asi 50 gramů bílkovin.
- To stačí. A víc… - Na celý den.
Na celý den.
Protože někteří tohle snědí na posezení.
Ale to rozhodně přispělo k tomu, co jsme zjistili,
což bylo riziko rakoviny u těch, kteří měli nejvyšší příjem bílkovin,
bylo čtyřikrát vyšší.
A to aktivuje TOR gen.
„TOR“, zkratka pro „target of rapamycin“,
je regulátor růstu buněk v těle.
Když jste mladí a rostete, potřebujete rychlý růst buněk.
Když jste ve středním věku,
je nejlepší tento proces zpomalit.
Jinak může příliš mnoho vést k mutacím buněk nebo rakovině.
Je to jako nalít benzín na potenciál rakoviny, že?
- Nejen rakoviny. Myslím, že... - Pro víc nemocí.
...to tlačí plyn na téměř každou nemoc, spojenou se stárnutím.
Panebože.
Jedl jsem tolik bílkovin, když jsem...
Měl jsem dietu založenou jen na bílkovinách
skoro deset let mého života. Jako by to bylo...
Dobrá zpráva je, že když se podíváte...
Když se podíváte na kouření, v určitou dobu riziko
roky po tom, co skončíte,
bude stejné jako u lidí, kteří nikdy nekouřili.
Takže dobrá zpráva je, že co jste dělal 10 let…
Je tu naděje.
- Jo. - Jo. Víc než jen naděje.
Po nějaké době to nebude mít moc velký vliv.
To, co jste dělal před 10 lety, když budete dobře jíst.
Protože to je odolnost těla, ne?
No, díky. Zhluboka jsem se nadechl.
Hned je mi mnohem líp.
Mám otázku: Proč ty Modré Zóny?
Skoro před 20 lety jsem pracoval s kolegou.
V té době jsem ne měl počítač, ale jen mapu Sardinie
a modrý popisovač.
Takže při každé návštěvě této oblasti,
když jsem zjistil, že úroveň dlouhověkosti
byla na základě počtu stoletých vyšší, než se očekávalo,
udělal jsem tam modrou tečku.
Takže po šesti měsících jsem měl shluk modrých teček
a když jsme se rozhodli psát první články, vědecké články,
můj kolega se mě zeptal: „Jak tuhle oblast pojmenujeme?“
A já jsem navrhl jméno: „Modrá zóna“, protože ji vytvořily ty modré tečky.
Doopravdy? Počkat. Takže termín: „Modrá Zóna“
jste vymyslel proto, že jste měl jen modrý fix?
Ano. Kdybych měl červený fix, byla by to: „Červená zóna“.
Panebože. To je fakt dobrý.
To je úžasné.
Jen zjistit, jak vznikl termín: „Modrá zóna“,
samo o sobě stojí za tu cestu.
Takže nás zajímají vaše studie.
Mohli bychom nějak vidět vaši práci?
Ano, doporučuji jít za starou dámou,
se kterou budeme dělat rozhovor,
a podívat se, jak pracujeme a jak shromažďujeme data.
- Paráda. - Můžeme jet hned.
Přímo ke zdroji.
Jak tak přemýšlíme, co v téhle oblasti
je zdrojem dlouhověkosti,
přijíždíme do domu dalšího doktorova subjektu.
K 98leté ženě, jménem Liliana.
Řekněte nám, kdy jste se narodila, vaše datum narození.
Narodila jsem se 15. dubna roku 1920.
A váš manžel se dožil vysokého věku?
Můj manžel se dožil 103 let.
Takže její manžel se dožil 103 let a...
Před rokem a půl zemřel.
Oba se dožili tak extrémního věku
a nejspíš díky okolnímu prostředí tady,
které je stejně důležité jako genetika,
když máte ve stejné domácnosti dva různé lidi,
kteří dlouho žijí. Extrémně vzácné.
Dr. Pes a Longo studují tolik aspektů stárnutí.
Jednoduše řečeno, jak stárnutí ovlivňuje mysl?
Toto je standardní kognitivní test, který měří mozkové funkce Liliany.
Jak si většina lidí v tomhle vede?
Třetina stoletých vůbec není schopná ten test udělat.
Ale mějte na paměti, že ve 100 letech
se dá čekat, že bude 60 až 70 % lidí trpět demencí.
Takže když je to jen třetina, je to pozoruhodné.
To znamená, že dvě třetiny jsou celkem kognitivně normální.
Vidíte, že pochopila, že se ta čísla překrývají.
Takže jeden roh je uvnitř druhého.
Zvládla to!
Jednoduchý test, jako dopsat čísla na prázdné hodiny,
může ukázat, jak dobře funguje mysl.
Takže počkejte, abych měl v testu, jasno,
ona jen dopisuje čísla na ciferník?
A i když se zdá, že je to jasné a snadné,
pro lidi s demencí budou čísla na stránce neuspořádaná.
Pokud je vůbec napsali.
Takže si vede na výbornou.
Liliana je třikrát starší než já.
To se vážně těžko chápe.
Nádhera.
Žijeme ve světě, kde se na věk díváme s nelibostí.
Asi nikdy nechci myslet na to, že zestárnu.
I když se mi to děje pořád.
Nám všem.
To je super holka.
- To bylo úžasné. - Ona byla úžasná.
To, jak mluvila, a její energie byla tak pozitivní a povznášející.
Říkala: „Dík, že jste přišli.“ Fakt super.
Naše další zastávka je místo, kde končí mnoho příběhů,
ale tenhle tam začal:
místní hřbitov.
Protože na tomhle hřbitově leží ostatky dvaceti stoletých.
Tohle byl první náznak,
že je obyvatelstvo městečka Seulo opravdu výjimečné.
Tohle je Pino, další doktor, který studuje fenomén dlouhověkosti.
Tohle je rodokmen, který vytvořil.
Panebože. Podívej.
Společným jmenovatelem je, že všichni žili v této oblasti.
Páni.
Ale co je důležitější,
Dr. Pino zjistil, že až do 16. století
dokáže 77 % lidí tady vystopovat svůj rodokmen jen pěti jmény.
Takže tohle je před 500 lety.
- Před 450 lety. - Jo.
Panebože.
A díky tomu doktoři věří, že by mohla být genetická mutace
klíčovým faktorem místního trendu dlouhověkosti.
Dobře, takže všichni máme podezření,
že existují geny, že oni mají geny, díky kterým mají větší šanci
se dožít sta let.
Ale tohle je taky zajímavé, ne?
Protože se můžete dožít tohohle, nebo i dvojnásobku,
podle toho, co děláte, víte?
I když máte stejné geny.
Jasně. Takže životní styl v tom hraje
- obrovskou roli. - Nepochybně.
A jak jste řekl, není to špatné místo k odpočinku.
- Protože jste měl ten klobouk... - Sto čtyři, sto dva...
Kolik?
- Sto pět, že? - Sto pět.
Jo. Říkal cinco.
A ona má... Měla sestru, co měla 102 let.
A tři bratry nad 95 let.
Takže tohle je ta sestra, které je 102 let.
Ale vidíte, že manželovi bylo 90... Tedy 99, takže opět je prostředí
asi stejně důležité.
Ve Státech je kvalita každodenního života
něco, co nám uniklo, protože když říkáte dlouhověkost,
je pro mladého člověka těžké pochopit:
„jak mě to ovlivní teď.“
Rozhodně.
Žít dlouhý život je jedna věc.
Ale žít bez nemocí by měl být ten skutečný cíl.
Měl jsem sestřenku, co umřela na rakovinu. Byla starší než já,
narodili jsme se ve stejný den, jiný rok,
a byli jsme nejlepší kamarádi.
Žila…
Nežila nejzdravější život.
Jo, to si lidé neuvědomují,
protože teď máme spoustu 30letých žen,
kterým diagnostikovali rakovinu.
Spoustu. Ne jenom jednu.
Nebo muž a žena, co mají ve třicítce vysoký krevní tlak.
Takže teď je to čím dál tím častější
kvůli tomu, co jste říkal.
Takže se to musíme v podstatě znovu naučit,
protože teď může mít každý 20 milionů sledujících
a vnutit jim nějaký šílený nápad, že?
To je přesně to, co jsem nechtěl být.
Ale překvapilo by vás, kolik vašich kolegů...
Vím, kolik mých... Nejsem překvapený.
...to takhle nevidí.
Je to pro mě šokující.
Vytváří to tyhle trendy a všechny ty výstřelky.
A proto jsem... Cítím se tak požehnaný tu být.
A myslím, že je to celkově velká lekce, víte?
Učte se od lidí, kteří jsou úspěšní
už stovky let.
A pak to může samozřejmě věda usnadnit,
zlepšit to, může to... Umí udělat spoustu věcí.
Jsem ohromen. Tohle je fantastický den.
Děkuji, že jste se o tohle vědění podělili.
Opravdu si toho vážím.
Dalším krokem je dokázat, že existuje genetická mutace,
izolovat ji a najít způsob, jak ji zavést do testovaných osob.
Konečný výsledek by pak znamenal prodloužení lidského života.
To je neuvěřitelné.
Cómo se dice „Pojďme“?
Budu to říkat až do konce.
Víš, jen slyšet od Dr. Pese a Dr. Longa,
že je tu spousta různých faktorů, že? A je to, víš, já taky,
i když žiju v Malibu a pod krásnými stromy,
nejsem tak uvolněný.
Je to stejné, jako když navštívím dědečka a babičku,
a, Bůh jim žehnej, pořád mám oba.
- Rád mluvím s prarodiči. - Jo.
Já jen... Jsou to nejlepší lidi, co znám.
Můj děda je asi ten nejúžasnější chlap, co znám.
Je mu asi 89 a pořád jezdí na lyžích.
- Jo. - Luští křížovky
až do soboty. V neděli to je těžký.
Víš, během týdne jsou čím dál těžší.
Neuvěřitelné.
Dnešek začíná v sousedním městě Aritzo...
ARITZO, SARDINIE ITÁLIE
Závod na vrchol.
Jsme tady dobře?
Jo, 11.
...kde se setkáváme s místním odborníkem na cestování... Mariem!
Zdravíčko!
- Mario. - Mario. Zac.
A Mario nás vezme na autentickou sardinskou hodinu vaření.
Jo.
Tohle je kuchyně Vittorie Murgiové.
Jaký lepší způsob, jak studovat tento fenomén Modré Zóny,
než skrz místní stravu?
Jedním z nejdůležitějších základů každého sardinského jídla
je pane carasau.
Stopy tohoto tenkého, skoro sucharovitého chleba,
sahají až do roku 1 000 před Kristem.
Tady na tomto ostrově ho mají velmi rádi pastýři,
protože se hodí na cesty a vydrží až rok.
Proč ten chléb tady chutná o tolik lépe?
Klíčem je mouka.
A lidi, kteří to dělají s láskou.
Přesně tak.
- Proč to na tebe chci hodit? - To netuším.
Už jsi to dělala.
Víš, co děláš.
Tuhle tradici se začínají učit kolem šesti let.
Je to mnohem těžší, než to vypadá.
Nedělám si srandu.
Je těžké udělat kruh.
- Ne. - Ne?
Na tomhle zážitku je něco velmi společenského.
Vědět, že se učím techniku,
která se stovky let předává v téhle kuchyni.
Žádné mobily, televize ani počítače.
Jen velká skupina lidí různého věku, kteří spolu pečou chleba.
Který si spolu pak vychutnají,
tak jako generace před nimi.
Tady to vždycky pokazím.
Správný poměr mouky během válení.
- Ne. Ne. - Ne?
Ne, ne.
Z tamtoho stanoviště slyším spoustu „Ne“, Zacu.
Ježíši.
„Zacu, ty to kazíš“ je fráze, kterou chápu v jakémkoli jazyku.
Šlo mi to, jsem pokrytý moukou
ale prostě mi to nejde... Děkuju.
- Takhle? - Takže tohle je jen přesun.
Vám to šlo lépe.
Jo?
Nenávidím tě.
Teď musíme dát chleba do pece.
Za starých časů by to dámy vzaly a odnesly do pece.
- Jasně. - Vezmu to.
- Zac to vezme. - Zacu!
Jasně.
To je nádhera, Zacu!
Musím to vyvažovat hlavou, nebo používat ruce?
Ne, žádná rovnováha.
Dobře, udělám to takhle.
Tohle je pro vás?
Další krok je upéct to v peci.
Tohle je ta pec?
To je super.
Super.
Je to dobrý pocit.
Mimochodem, ta trouba má asi 480°C.
Chléb tam jde jen na pár minut.
Pak ho vytáhnou...
velmi opatrně.
To je ta těžká část. Je to horké.
A pak se to oddělí
a peče se to dalších pár minut.
A pak je to křupavé.
A tady máme sardinské chlebové placky:
pane carasau.
Když si řeknu: „Italské jídlo“, napadnou mě těstoviny.
A Sardinie není výjimkou
Ravioli jsou plněné dokonalou směsí brambor,
ovčího sýra a šafránu.
V kombinaci se starým rodinným receptem,
který se stovky let dědí.
Sacharidy jsou tu z čerstvých, přírodních, místních surovin.
Žádné geneticky modifikované potraviny, žádné zušlechťování.
Je to opak každé běžné diety, kterou jsem kdy dodržoval.
Ale tady to funguje.
A očividně to funguje dobře.
Páni, to je nádhera.
- Dobře. - Teď uděláme to složité.
Dobře, teď…
- Tahle část byla snadná. - Dobře, super.
Teď to těžké.
Teď máme něco náročnějšího.
Taco. V Americe tomu říkáme „taco“.
Počkat, byl to maličký...
- Jsou tu divoké pohyby. - Aha. Mám to.
Je to moje nádor?
Kámo, je to dost podobný.
Pěkný.
Vykoupení!
Mám pocit, že mám...
větší pocit hladu
- a taky hrdosti, protože jsem to dokázal. - Zvládli jsme to.
Jo.
A teď je čas si sednout a ochutnat naše plody lásky.
Dobře.
Výborné.
Co říkala?
Jsem tak rád, že jím zase sacharidy.
Roky jsem sacharidy nejedl.
Když se natáčel Baywatch,
nejedl jsem sacharidy asi šest měsíců.
Málem jsem přišel o rozum.
Potřebuješ to.
- Je to tak dobrý. - Naprosto.
Pořád nechápu, jak tahle sacharidová dieta s nízkým obsahem bílkovin
je pravým opakem všeho, co mě kdy trenéři učili.
Myslím, že skutečným tajemstvím je najít zdravou a šťastnou rovnováhu.
To bylo úžasný. Díky moc, lidi.
Děkuju.
Ale než skončíme…
Mockrát děkuju.
poslední část našeho dne je, samozřejmě,
dezert.
Podíváme se, jak dělají jeden tradiční a oblíbený.
Mluvím o 16. století.
- Jo, dobře. - Bravo.
Darine, odkdy ti tak jde ruční práce?
Léta a léta praxe.
- Léta praxe? - Jo.
Jak se to dělá?
- Dvě hodiny. - Dvě hodiny?
O DVĚ HODINY POZDĚJI
Teď, když je to hustší, přidá tam mandle.
Páni, to je fakt hustý.
Páni!
To je jedlý papír?
Jo, je to jedlý papír.
Lahodné. Chci říct, že cítím hlavně med a mandle. Je to úžasné.
Slovy Owena Wilsona: „Páni“.
„Páni.“
- „Páni.“ - „Páni.“
„Páni. To je fakt dobrý. Páni.“
Docela dobrý. Skoro.
To bylo úžasné jídlo.
Děkuju.
Jak se loučíme,
je jasné, že se rozkřiklo, že tu jsme.
Jo, už můžeme. Dobře.
Potkali jsme pár starších z této komunity...
Teď je čas poznat mnohem mladší generaci.
Všichni pojďte sem.
- Dobře. - Stálá připomínka toho...
Jo, jasně.
nebrat lidi jako samozřejmost.
Vždycky buď vděčný.
S Darinem jsme se rozdělili a navštívíme další, starší členy sardinské komunity.
Mario mě seznámil s místní legendou…
Francescem.
Moc se na něj těším.
Francescovi je 97 let.
Žije tu celý život.
Ve druhé světové válce sloužil jako pilot.
A pak se stal pastýřem.
- Máte pěkný vousy. - Děkuji.
FRANCESCO PABA VĚK: 97 LET
Má vousatého syna, který je vám podobný.
Vážně? Kolik je vašemu synovi?
- Vážně, je mu přes 60? - Jo.
Jak vypadá váš den? Jaký je váš typický den?
Chodí.
Chůze. To je jeho hlavní aktivita.
No, nepůjdeme na procházku?
- Jo. - Chcete se projít?
Vezme si bundu.
Opravdový švihák.
Jsme na cestě.
Na procházce, na kterou chodí Francesco třikrát denně.
Je to celkem strmá...
- Jo. - ...procházka.
Já... Je očividně ve formě.
To je.
Francesco je rád, že má ve své čtvrti kopce a schody.
Celkově to je tam a zpátky asi půl kilometru.
No, jestli si z toho něco odnesu...
...a je to jednoduché,
tak to, že budu do konce života chodit na procházky.
A přivede nás sem.
Což je...
Co je to?
Je to bar?
Každý den chodí do baru.
Víno.
Dobře.
Café Americano. Bez cukru.
Zdá se, že pozitivní mentální přístup je součástí Francescova tajemství.
Rodina je všechno.
Chybí mi moje žena.
Bůh si ji vzal k sobě.
Ale já chci dál žít.
A zůstanu tady, v tomhle světě, jestli mě nechají.
Ještě sto let, když mě nechají.
Možná ne 100 let,
ale můžu tu chvíli zůstat.
Od chvíle, kdy jsme začali mluvit,
měl...
Pořád se usmívá a směje a je pozitivní...
Jak si udržuje takovou energii?
To je to tajemství.
Máte ho před sebou.
Je to to nejjednodušší.
Ano. Ptá se, jestli vám nevadí schody.
Jo... Nejsou to malé schody!
Myslím, že se všichni bojíme stárnutí.
Takže je inspirativní vidět někoho jako Francesco tak dobře žít.
Vlastně to vypadá jako něco, na co se můžeme těšit.
Když budete žít dost dlouho, budete žít několik různých životů.
Dítě, voják, pastýř,
manžel, otec, dědeček, pradědeček
a seznam titulů se s přibývajícím věkem prodlužuje.
Znovu se setkáme s Dr. Pesem a Longem
na tradiční, vydatné italské jídlo.
Umírám hlady.
Jo, já taky, kámo.
Minestrone je obvykle polévka ze sezonní zeleniny, fazolí a těstovin.
Původně to bylo skromné, dělnické jídlo,
vytvořené jako způsob, jak spojit zbytky z jiných jídel.
Ale dnes je to hlavním pokrmem v této Modré Zóně,
která navazuje na tradici místní zeleniny,
luštěnin a obilí.
Konečně.
Ochutnám tu slavnou minestrone z Modré Zóny.
Dobré jídlo, jako je tohle, si zasloužíme jíst s přáteli a rodinou.
A na tradici scházení se u stolu k jídlu
je něco velmi terapeutického.
- Díky. Těším se, až to ochutnám. - Díky. Dobrou chuť.
Nádhera.
Dnešní moderní svět je tak sacharidofobní.
A dávají věci do kategorií, kde jsou bílkoviny dobré
a sacharidy jsou špatné
a tuky byly dobré, pak byly špatné a teď jsou zase dobré.
Je to hlavně o množství.
Na těstovinách, chlebu a cukru není nic špatného.
Jde to množství. Deset gramů cukru denně nevadí.
Ale 100 gramů cukru denně už vadí.
Takže myslím, že jde jen o to.
- Jo. - To lidé nechápou.
Tolik lidí káže vysokoproteinovou stravu.
Řekněme: „Jo. Je dobré pro dlouhověkost,
tak se podívejme po světě a najděme skupinu lidí,
kteří žijí dlouho... Dlouhou dobu a jedí spoustu proteinů.“
Neexistují.
To je ten důvod, proč není snadné
přenést to, co se naučíme v Modré Zóně na jiné populace,
jako jsou Američané nebo Australané.
Nejdřív musíme vyfiltrovat,
co jsme se naučili z Modré zóny.
Například víc pohybu…
Jo, to je... Tělesná aktivita neznamená jít do posilovny.
Znamená to: „dělat všechno, co dělávali“.
Jít na kopec, nebo zvedat věci. To je dobré.
Zůstat psychicky aktivní.
Po odchodu do důchodu lidé přestanou dělat věci
a začnou jen například sedět u televize.
Samozřejmě, v Seulo je to snazší,
protože občas žije mnoho generací společně.
Takže si můžete vyměňovat nápady…
se svými dětmi, vnoučaty a tak dále.
- Jo. - Já…
To potřebuju... Na tom bych mohl sám zapracovat.
Je to jen to...
upřímně, být hercem, nebo na očích veřejnosti
někdy vede k izolaci.
Momentálně mám spolubydlícího.
Ale někdy je těžké vyjít ven, víte.
Ten pocit kamarádství, co na téhle cestě máme...
Jsme teď s týmem přátelé.
A já se cítím...
každým dnem zdravější a šťastnější.
Takže ten pocit komunity, být s lidmi,
to je velmi, velmi důležité. Protože moc dobře vím…
jak se cítím, když to není součástí mého života.
A je to taková izolace, je to pomalé a je to mnohem...
není to tak veselé.
Tolik jsem se toho naučil.
Včetně toho, že tajemství dlouhého a zdravého života
není jen jedna věc.
Je jich mnoho.
Jedním z důležitých poznatků je,
že se místní moc nestresují, ale mají aktivní životní styl až do stáří.
Rozhodně se na svůj život dívám úplně jinak,
i po tak krátkém čase na Sardinii.
Jo, musím vypadnout z Hollywoodu, kámo. Mám dost.
Prostě to není místo, kde by se dal žít dlouhý, šťastný…
duševně zdravý život.
Chci říct…
Miluju Kalifornii, ale...
Myslím, že ta hustá populace lidí a městský život
jasně nepomáhají...
- mnoha lidem dožít se stovky. - Jo.
Jedeme trochu na jih, dál,
abychom studovali jednu z nejstarších profesí na Sardinii:
pasení.
Sardinie je domovem téměř 44 procent
celé italské populace ovcí a koz.
Připadám si jako ve skutečném meme. Jako…
Já vím.
A péče o tato stvoření vyžaduje spoustu energie
a může být dalším důvodem fenoménu dlouhověkosti.
Pastýři nachodí průměrně asi osm až dvacet kilometrů denně.
Ne na běžícím páse, jako obří křeček, ale tady venku, v kopcovité krajině.
A s účelem,
dělají mou oblíbenou aktivitu: dojení.
Páni!
Můžu to zkusit?
Dobře.
Takhle?
Páni.
Mám pocit, že v každém díle dojím něco jiného.
Tohle mi připomíná Chimby v Portoriku. Chybíš mi.
Dojič profesionál.
Podívej se na něj.
- Jo. Do toho. - Páni!
Paráda!
ANDREA MURGIA PASTÝŘ
Profesionál.
Obdivuju vaši práci.
Smrdí to.
Doktor Pes a dr. Longo, oni... Všechno, co říkali, dávalo smysl.
Neměli žádnou vychytávku,
výstřelek ani pilulku,
nechtěli rozšířit svou platformu na Instagramu a to je...
- Jo. - ...prokázaná věda,
stovky let stará. Tisíce let.
Jo. A není to jen jedna věc,
- je to doslova tahle kombinace. - Ne. Je to celý životní styl.
Zdravý životní styl, pevné zásady…
A to je vše.
- Jo, kámo. - Mezi inspirováním lidí,
aby zdravě žili teď a dařilo se jim,
ale aby se jim dařilo, aby mohli žít dlouho a zdravě.
- A taky kvalita. - A inspirovat je, aby se zlepšovali
a inspirovat je, aby to dělali z vlastní iniciativy.
- No jasně. - Víš, a ne jen...
někoho sledovat. Ne jen být ovcí.
- Přesně. - Musel jsem.
Díky naší návštěvě v Modré zóně jsem přehodnotil vše, co jsem věděl
o výživě a stravování
a vlastně celý můj životní styl.
Nikdy jsem nepřemýšlel, jak dlouho budu žít.
Ale teď si umím představit, jaké by to bylo do stovky
Nebo víc.
A pokud budu žít tak dlouho, chci, aby to byl kvalitní život.
Když jsme mladí, nemůžeme se dočkat, až vyrosteme.
A jak stárneme,
děláme vše pro to, abychom zpomalili proces stárnutí.
Myslím, že skutečný klíč je žít v přítomnosti.
Jak nejlépe dovedete.
Každičký den.
Život je dar.
A my máme jen čas.
Jak ho využijete a co s ním uděláte,
je jenom na vás.
VĚNOVÁNO PAMÁTCE DOROTHY RHE EFRONOVÉ
15. BŘEZNA 1932 - 23. BŘEZNA 2019
Překlad titulků: Gabriela Vašíčková