DESETOGODIŠNJI TOM
TOM UVLAČI MAJICU
Hej, Rendi. Mogu li da te zamolim za uslugu? -Reci.
Možeš li da staviš šal ili prekrivač oko struka? Na međunožje.
Da stavim šal na međunožje? -Pantalone su ti baš pocepane. -Hvala.
Iz nekih uglova mogu da ti vidim kitu. -Valjda možeš.
Ako ti smetaju poderotine, nemoj da gledaš. -Samo pokrij.
To je tvoj problem. -Kažem da pokriješ penis, a ti meni da je to moj problem?
Takav je stil. -Nećeš da pokriješ? -Ne. Hoćeš li ti pocepati svoje pantalone?
Pokazivaćeš kitu svima u školi? -Tome, ljubomoran si?
Na Rendija? -Rendi se super oblači. -I ja se super oblačim, tako da...
Ne. -Šta? -Svakog dana nosiš istu plavu majicu.
Ovu majicu? Ne. Nikad je ranije nisam nosio. Ne razumete se u modu.
Reci im, Nelsone. Super se oblačim, zar ne? -Naravno, svakako nosiš odeću.
To je kompliment. Dobro se oblačim. Ovo mi je svečana majica.
To ti je svečana majica? -Da, kad sam dobre volje.
Tome, to je najžalosnija stvar koju sam ikad čula.
Zdravo, deco. Ovo je ozbiljno, molim vas da sednete.
Dobijam pritužbe u vezi sa nepriličnim oblačenjem u školi. -Šta? -Ko se žalio?
Žalbe? -Pogledajte ovo. Vulgarne majice. Suknje neprikladne za decu.
I pocepane pantalone? Ne moram da ti gledam kitu, Rendi.
Podignite ruke, koliko vas želi da vidi Rendijevu kitu?
Nijedna ruka. -To se zove tiha većina. -To mora da prestane.
Nemam izbora, moram da uvedem školske uniforme. -Dobra ideja.
Uniforme? -Može li to da učini? -Zar smo zatvorenici?
Verovatno primećujete da se dobro oblačim,
ali mislim da je g. Bi najelegantniji, pa sam tražio da ih on dizajnira.
Zdravo, deco. Kao što znate, živimo u malograđanskoj pustopoljini
bez smisla za modu ili prefinjenost. -G. Bi, ostanimo pozitivni.
Moj izazov je bio da stvorim nezanimljiv i nepoželjan izgled.
Tražio sam inspiraciju i pogledajte šta sam smislio.
Ne! -Ne! -Šta? -Ovo je bolesna šala! -Šta se događa?
Ovaj izgled vrišti: "Digao sam ruke od života,
a život je digao ruke od mene." -Ne, g. Bi, mogu li da se ubacim?
Ne baš. -To je kršenje autorskih prava. Tužiću vas. -Nikoga nećeš tužiti.
Ne možete to da učinite. -Niko ne poseduje plavu majicu i bež pantalone.
Ne, poznat sam po tome. -Idioti širom sveta to nose.
Očigledno je pijan. -Tome, bojim se da se ovo događa. Deco, uzmite uniforme.
Od sad ih nosite svakodnevno. To je sve.
Morate da priznate, materijal je super. -Tome, kako možeš da živiš ovako?
Depresivno je. -Ne sviđa vam se?
Više volim da mi se roditelji svakog dana razvode nego da nosim ovu majicu.
Prestani, to je uvredljivo. -Od ovog ranca me boli zadnjica.
Ne sviđa ti se? -Pritiska mi zadnjicu. Izgleda kao da je nemam.
Ovo mi se nimalo ne sviđa. Prekinimo ovo.
U podne je protestni izlazak iz škole. -Štrajkovaćete? -Da, cela škola.
Štrajkovaćete jer izgledate kao Tom? -Zločin protiv čovečnosti. To je tako.
Preterujete. -Čoveče, niko ne želi da izgleda kao ti. Izgledaš kao govno.
Izgledam kao govno? -Izgledaš kao dosadno govno.
Mama, mogu li nešto da te pitam? -Da. -Izgledam li kao dosadno govno?
Ne. -Ne? Zaista? -Zašto me to pitaš?
Dobio sam oštru kritiku svog izgleda. Uniforme loše prolaze.
Tome, treba da budeš polaskan. -Polaskan?
Žele da svi u školi izgledaju kao ti jer si zgodan.
Ne, ovo je kazna. To je naglašeno. -Ne, moj dečak je zgodan.
Znaš li u čemu je tvoj problem? -Ne moraš da kažeš, bako.
Ne uvlačiš majicu. -To nije za mene.
Bolje da je uvučeš jer želim da vidim kako to izgleda.
Zaboravi. -Neću otići dok ne učiniš to.
Opusti se. Odspavaj. -Da odspavam? -Ne želim. -Ošamariću te.
Zašto ustaješ? -Učiniću to umesto tebe. -Nemoj, molim te.
Miruj. Uvući ću je. -Niko je neće sprečiti? -Miruj.
Nemoj, bako.
Dobro je? -To čini veliku razliku. -Zaista?
Ne veruješ? Pozvaćemo ujaka Bila. -Nemoj, on ne zna šta priča. -Hej.
Zdravo. Tom je uvukao košulju, reci nam šta misliš.
Bože! Tomi, sjajno izgledaš. -Zaista? -Kao maneken.
Jer sam uvukao košulju? -Razlika je nebo i zemlja. -Ma daj! -Slažem se.
Dogodilo se nešto čarobno. -Izgledam tako dobro?
Potičeš iz duge loze odvratnih gubitnika. -Da.
Ako imaš priliku da postaneš maneken, moraš to da iskoristiš.
To je veoma inspirativno. U redu, pokušajmo.
Hej. Dobro došli u "MMM". "Menadžment muških manekena".
Ja sam Dino. Kako mogu da pomognem? -Hvala. Moj sin je nenormalno zgodan
i želi da se bavi manekenstvom. -Voleo bih da ga upoznam. Dovedite ga.
Bilo bi sjajno. -Ne, to sam ja. Ja sam maneken.
Ti si zgodan? -Tako kažu. Moja baka misli... -Slušaj.
Daću ti profesionalno mišljenje. Besplatno je.
Ovo je besplatno mišljenje. -Super. -Kosa: užasna. -Pošteno.
Nos: odvratan. -Razumem. -Torzo: nakazan. -Nemate pozitivno mišljenje.
Slušaj, svet manekenstva je okrutan posao za prelepe ljude. Nije za tebe.
Što više pričamo o tome... Nepromišljeno smo došli ovamo.
Sjajno. Drago mi je zbog ovoga. -Dobra konstruktivna kritika.
Idem da poradim na nosu, ustima i kosi. -Čuvaj se. Hvala što si došao.
Zapravo, čekaj. -Ko, ja? -Tvoja zadnjica je sjajna.
Zaista? -Savršeno je proporcionalna. Mogu li da se približim?
Ne, to izgleda čudno. -U redu je. Hajde.
U redu, guzovi su savršeno balansirani. Pantalone vise pod savršenih uglom.
To mi je baka rekla. -Mogu da ti sredim snimanje za katalog.
Opa, ovo je super! -Dečja odeća, bež pantalone. -Zaista? -Kaki, kožne.
Jesi li nosio kožne pantalone? -Mogao bih da budem maneken? -Za guzu.
Bio bih maneken? -Model za guzu. Niko ti ne bi video lice.
To je u redu. -Šta se događa? Zaposlićete Toma? -Svakako.
Sjajno! -Slušaj, pravim zabavu u petak u penthausu. -Zaista?
Voleo bih da dođeš i pokažeš šta imaš.
Izvinite. -Da? -Jesam li videla vašu guzu u katalogu "L.L. Bina"?
Da, u bež pantalonama. -Mislim, vaša guza je tako...
To mi često kažu. -Ja častim, mali. -Zašto? -Slavan si, čoveče.
Zaista? -Video sam tvoju guzu u novom "H&M" katalogu. Lepo.
Malo je jezivo, ali hvala.
Narode, pogledajte. -Šta? -Ja sam na reklamnom plakatu.
Čekaj. -Šta? -U ovim somotkama je moja guza.
Uspori. -Zbunjena sam. -Angažovala me je manekenska agencija.
Tome, kažeš da si maneken? -Da, maneken sam. -Plaćaju ti za to?
Rekao sam vam da se lepo oblačim i ljudi vole kako mi odeća stoji.
Jesmo li ušli u paralelni svemir? -Bojim se da nismo. Moram da idem.
Idem na zabavu u penthausu mog agenta. -Imaš agenta, a on ima penthaus? -Da.
Zašto me nisi uključio? -To su moji manekenski prijatelji. Drugi svet.
Tome! -Navratite i vi. -Da navratimo?
Mogli bismo da navratimo u penthaus tvog agenta.
Tome, ko si ti? -Lepotan koji izlazi iz autobusa.
Hej, narode, možete li da se okupite?
Poželimo dobrodošlicu najboljem mladom muškom modelu za guzu
u severoistočnoj regiji, Tomu. -Želim da zahvalim svima.
Još juče nisam uvlačio majice, a sad sam najbolji muški model za zadnjicu.
To je moj sin! -Želim da zahvalim agentu Dinu.
Pogledao je moju guzu i rekao: "Sviđa mi se to što vidim." -Nije bilo tako...
Uglavnom, volim vas. Mnogo vam hvala. -Aplaudirajmo mu!
Sve se tako brzo odvija. Ovo je uzbudljivo!
Znam. Ako moja guza nastavi da izgleda ovako dobro, nebo je granica.
Žao mi je. Imamo pravila oblačenja. -Dolazimo iz škole. Na spisku smo.
Nije važno. Na pozivnici piše "elegantno ležerno". Izgledate glupo.
Ali obučeni smo kao domaćin. -To je glupo ležerno. Izgledate kao idioti.
Hej, evo ga. Tome, dođi ovamo! -Drago mi je da ste došli.
Reci im da smo obučeni elegantno ležerno.
To će biti problem. Ne možemo da vas pustimo. -Šta? -Šta?
Ne možete da uđete tako obučeni. Šta je to? -To je doslovno tvoja majica.
Nosite rance na žurci u penthausu?
Tome, pozvao si nas dok smo to nosili.
Žao mi je. -Ovo ometa, Tome. Moraš da doneseš odluku.
Tvoji novi manekenski prijatelji ili loše obučeni prijatelji. -Težak izbor.
Zaista? -Ne moraš da odgovoriš. Završili smo s tobom, Tome.
Šta? Ne, ma dajte. -Promenio si se.
Nemojte da se ljutite što sam zgodan i što odeća pristaje mom stasu.
Zaista si se promenio. Ako si počeo da govoriš "stas", odlazim odavde.
Samo imaš drugačiju vibraciju od njih.
Mama, niko neće da se igra sa mnom, pa ću šetati i gledati plakate.
U redu, Tome. Zabavi se.
Zdravo. -Hej, sladoledaru. -Izgledaš tužno. -U pravu ste.
Čini mi se da sam gadno pogrešio. Svi me nazivaju kretenom.
Reci šta te muči. -Zanima vas? -Ne, ali saslušaću. -U redu.
Uveli su školske uniforme, preispitivao sam svoj izgled,
ušao sam u svet manekenstva i sad više nemam prijatelje.
Tome, odeća ne čini čoveka. -Rečeno mi je da je važno kako izgledaš.
Pogledaj mene. Nosim havajsku košulju, prljave pantalone i sladoledarsku kapu.
Izgleda smešno. -Savršeno sam srećan.
Iako izgledate užasno. -To je lekcija.
Moraš da se odrekneš sveta taštine i mode. -Šta da radim?
Skini uniformu i trči nag. -Šta? -Trči nag dok ti kita mlatara.
To je vaš savet? -To je poenta aktivizma.
Uvaljivanje u nevolju kako bi nešto poručio. -Genijalno.
Sad vidim zašto ste toliko uspešni. -Ako te iko pita, reci:
"Sladoledar me je savetovao da to učinim."
Mislim da to nema težinu koju vi mislite da ima.
To je to. Udari loptu. Lepo! Levo krilo!
Brani gol! To!
Bože! Tom trči nag po terenu? -Hej, narode. Pogledajte me. -Bože!
Prestani! -Hej, hej! -Prestani. -Zašto? -Tome, šta to radiš? Ne gledajte.
Neka prestane! -Ja ću. -Nelsone, skloni se. -Dođi ovamo. -Prestani.
Deco, ne gledajte njegov penis ili zadnjicu.
Skloni se! -Smiri se. Ja sam, Nelson. Smiri se. -Skloni se.
Čiju kitu sad vidimo? -Znam, ironičan obrt.
Tome, šta je to bilo? -Žao mi je, samo sam hteo da se pobunim protiv uniformi.
Mislim da skreću previše pažnje na izgled... -Ukinuli smo uniforme.
Šta? -Dobijao sam pretnje smrću jer niko nije hteo da izgleda kao ti.
Dakle, ovo je bilo nepotrebno? -Tome, potpuno nepotrebno.
U velikoj si nevolji. -Ja? Ne. Sladoledar me je nagovorio na ovo.
Kriv je sladoledar. -Ne znam šta ću s tom informacijom, Tome.
Pa, svi smo naučili lekciju. -Koju? -Nikad ne uvlači majicu.
To se nikad ne završi dobro. -To si izvukao iz svega ovoga?
BINGO SA BAKOM
U redu, Tome, odlazim. Zabavi se s bakom.
U redu, zabavi se s čim god da ćeš se baviti. -Hvala, ali zapamti pravila.
Zbog prošlog puta? -Ne napuštaj kuću. -Baka se napila. Neće se ponoviti.
Nema ćebadi. -Nema ćebadi? -Nema jastučnica. -Šta?
Ne diraj lampe. -Ni ako je mrak? -Takva su pravila. -U redu.
Baka ne sme da puši u kući? -Da. Ako zapali, hoću da je ubiješ.
U redu. -Mnogo pomažeš, mama. Hvala. Volim vas. -I ja tebe, dušo.
U redu, Tome. Odjebimo odavde. -Šta?
U crkvi je veče binga. -Bako, ne smem da psujem. To je pravilo.
Tome, sad ja određujem pravila. Baka ima veća ovlašćenja od mame.
Zaista? Ne želim da upadnem u nevolju. -Nećeš upasti u nevolju.
Zaista? -Možemo da ubijemo nekog nasred ulice i niko neće misliti da smo mi.
Zašto bismo ubili nekoga nasred ulice? -Šta ti je?
Zašto ne želiš da mi se pridružiš u zabavi i avanturi?
Kad tako kažeš, zvuči primamljivo. -Treba da se zabavljamo, Tome.
Krenimo i pripremimo se za haos.
Dobro došli. Veče je binga. Zauzmite sedišta.
Naš ministrant Rendi će večeras vrteti kolo. -Da znate. Ako izgubite,
nemojte da se molite da umrem. -Zašto gleda mene? -Razumemo.
U redu, zabavimo se. -U redu, počnimo. N31.
Bako, kupila si doslovno 100 kartica. -To mi povećava šanse.
Kad dobijemo, glasno urliči "bingo". -Da urličem? Kako to misliš?
Kao životinja. Ovde preživljavaju samo najjači. -G62.
G62? Čekaj malo. Mislim da imamo. Je li to bingo?
Tome, urliči. -Imamo bingo. -B4. -Mislim da me nije čuo.
To nije urlikanje. -Bingo. -Urliči! -Urličem!
Bingo! Seronjo, imamo bingo!
Izvinite, rečeno mi je da urličem kao divlja životinja.
Tome, imamo problem. -Problem? U nevolji sam? -Malo, da.
Kažu da možemo da ubijemo čoveka nekažnjeno. -Ne znam šta to znači,
ali tvoja baka uništava bingo. -Je li? Odlično joj ide.
U tome je problem. Učini mi uslugu.
Kad sledeći put dobije, nemoj da kažeš "bingo". -Moram, to mi je posao.
Pretvaraj se da je izgubila. Za dobrobit ostalih. -Ovo postaje čudno.
Znaš šta? Sveštenik ima veća ovlašćenja od bake. Poslušaj me.
Zaista? -Da. -Ne. Rekla je da je gazda i da radim kako ona kaže.
Baka ti je rekla da je gazda? -Da. Neprestano to govori.
Opa. Pa, gazda uništava bingo. Šta kažeš na to?
O62. Zapamtite, ovo je zabava. Budimo civilizovani.
O62. -Šta se događa? Nismo dobili već devet krugova.
A ovo je samo igra. B9. Ovo je samo igra. B9.
Ovo je suludo. -Znam. Očigledno nam ne ide. Događa se, znaš?
Brojevi ti ne idu u prilog. -Ne šališ se.
N22. -Vidi. Dobila sam. Bingo! -Hektorova baka? -Da. Bingo!
Ma daj. Ta kučka ne ume da igra bingo ni za lek. -Ne izražavajte se tako.
Proverite joj karticu. -Mislim da ste vi dobili. -Ne, gledajte svoja posla.
Pogledajte. Imate bingo, dijagonalno.
S leva na desno. -Molim vas, sedite. -Zašto nisi rekao bingo?
Promaklo mi je. Ima mnogo kartica. -Nije ti ništa promaklo.
Ma daj. Ovo je neukusno. Kuda ćeš, bako? Sedi.
Sad sam videla sve. Rođeni unuk me je zajebao na bingu.
Odlazim. -Sme li da se kaže "zajebati" u crkvi? Sigurno ne sme, zar ne?
Zdravo, mobilni Tomove bake. -Zovem iz unutrašnjosti kuće.
Šta? -Šalim se, mama je. -Duhovito, šala s ubicom.
Da, šala s ubicom. Kako si? -Sjajno se provodimo za vikend. -Je li?
Radite li nešto? -Samo se glupiramo. -Glupirate se?
Šta to znači? -Zašto postavljaš toliko pitanja? -Plešete ili nešto?
Pričamo priče, pečemo, ne znam. Radimo stvari.
Zabavljamo se. -Pa, nedostaješ mi. Nadam se da uživaš. Pozdravi baku.
Hoću. -Ćao. -Sjajan razgovor. -Pozdrav.
Hej, bako. Ja ću pojesti dva peciva, jedno s javorovim...
Žao mi je, seronjo. Bacila sam sva tvoja peciva u toalet.
Čudan početak dana. -Žao mi je. -To je zbog binga? -Da.
Izvini što sam ti pokvario zabavu. -Misliš da je to zabava? Približi se.
Zašto? Nema nikoga. -Potrebna mi je ta lova, Tome.
Pozajmljujem novac od dobrotvornog udruženja za pse za koje radim.
Zaista? -A bingo je jedini način da im vratim novac.
Kradeš od dobrotvornog udruženja za pse? -To zvuči užasno.
Samo sam uzela nešto novca i stavila u tašnu. -To je krađa.
To nije bio problem dok ti nisi naišao. Moraš to da ispraviš.
Videću šta mogu. Moram ti reći, osim ove krađe i psovanja,
sjajno se zabavljam. -I ja se zabavljam s tobom.
Tome, užasno si bled. -Znam. U krizi sam.
Baka će me prebiti. -Šta si učinio? -Izgubio sam novac sa binga,
pa ne može da vrati dobrotvornom udruženju koje potkrada.
Dakle, baka je kriminalka i prebiće te. -Višestruki problemi. -Znam!
Organizuj hodajući maraton. -Šta je to? -Školski hodajući maraton.
Imaš sponzore, a sredstva idu udruženju koje odabereš.
Zaista? -Da, to je savršeno. Možeš da doniraš novac u bakino ime.
To bi rešilo stvari. Ali ne hodam. -Kriza je. Nećeš napraviti izuzetak?
Zvuči naporno. A i mama ne želi da izlazim iz kuće.
Tome, ne bih da se mešam, ali moraš to da učiniš.
Kao što znaš, vozač autobusa ima veća ovlašćenja od mame. -Nema.
Ima. Hijerarhija ide ovako: Vozač autobusa, sveštenik, baka, mama,
a onda, mislim, đubretar. -Mama je tek iznad đubretara?
Ili tipa za reciklažu. Ne sećam se ko je ko.
Deco, osvanuo je važan dan i započećemo kod škole.
Za svaki krug oko grada, vaši sponzori će donirati pet dolara.
Čekajte. Treneru... -Da? -Rekli ste oko grada?
Da, Tome. Krugovi oko grada. Ovo je dobrotvorni maraton.
Šta si mislio da radimo? -Mislio sam krugove oko sale.
Sale? To bi trajalo dve sekunde. -Zato mi je bilo privlačno.
U redu, neka hodanje počne. -U redu. Hodajte!
Znate šta? Imam grč. Doći ću za vama. -Tome, još nisi ni krenuo.
Znam, ali imam grč. -Možeš li da pođeš za ostalima? -U redu, vidimo se.
Nije trebalo da obujem mokasine. -Zašto ih nosiš? -Nisam znao šta da obučem.
Ovo je katastrofa. Ljudi su me sponzorisali. -Hodanje nije važno.
To je simbolični "gest". -Nije važno?
Ne! Ljudi žele da doniraju novac da bi se dobro osećali. -Zaista? -Da.
Zapisaću da si napravio 25 krugova i idemo odavde. -Možemo to?
Ne mi, već ja. Ja sam starter. To je u hijerarhiji iznad nastavnika.
Zaista? Starter je u društvu iznad većine roditelja?
Starter je iznad svega. Biblija počinje starterom.
Mogu da radim šta god hoću.
Hajde, deco. -Možete vi to! -Hajde! -Čekajte, gde je Tom?
Nastavite! -Hajde!
Gde je moj unuk, jebote? Tome, gde si?
Ovo je život. Ležanje na tepihu, mrdanje palčevima.
Igrice ti ne idu, ali barem opuštaju. -Nije me briga. Odrubi glavu,
ubodi me uvrat. -Učiniću to.
Ovo je zabavno. Nema mokasina, nema hodanja.
Niko mi ne gura sportsko piće u lice. Super je.
Hvala što ste došli. Sakupili smo mnogo novca,
to je super. Imamo nekoliko džinovskih čekova da podelimo.
Prva je Dakota koja je napravila dva kruga i prikupila 3000 dolara.
Dođi, Dakota. -Hajde, Dakota!
Sledeći je Rendi koji je napravio tri kruga i prikupio 4000 dolara
za Baštovane bez granica. -Bravo, Rendi!
Zatim, jedna divna priča. Tom je nekako prehodao 25 krugova
i prikupio je 10.000 dolara za pse.
Tome, hvala ti. Mnogo ti hvala!
To nadmašuje prethodni rekord Dakotinog brata Dilana.
Šta? Zajebi dobrotvorno udruženje. Idem odavde. Jebeni Crveni krst!
Biće dobro. Na mamu je. -Aplaudirajmo Tomu, narode! -Hvala.
Drago mi je da sam prehodao krugove. -Ne, ne. -Šta? -Prestanite.
Nije hodao 25 krugova. -Prehodao sam više-manje 25.
Nisi. Videla sam kako ulazi u Nelsonovu kuću u odvratnim mokasinama.
Ne. -I ja sam ga video. Poskakivao je i govorio: "Ovo je najbolji dan ikad.
Ne moram da hodam, a zaradiću."
Ja ne poskakujem. -Izgleda da je istina jer imamo svedoke.
Ovo je neobično, ali Tomovo dobrotvorno udruženje sad duguje novac nama.
O čemu pričate? -Piše u ugovoru. Pročitajte.
"Ako učenik ne pređe nijedan krug, udruženje mora da isplati novac
za sportska pića, trake, džinovske čekove i administrativne troškove."
Nemamo novac. Imamo pse koji balave.
Ovo je ugovor. Isplatite novac Osnovnoj školi "Senoviti hrastovi".
Kako je prošao vikend s bakom? -Bilo je veoma zabavno.
Išli smo u crkvu, molili smo se. Bavili smo se dobrotvornim radom.
I ja sam se zabavila. -Lepo. -Opustimo se sad. -Može.
"Ako volite pse, potrebna nam je vaša pomoć
jer nam je ovaj mali seronja uništio finansije.
Ne znam smemo li da kažemo 'seronja' na televiziji.
Verovatno ne. Ali samo mi to pada na pamet." -Isključićemo to. -Tome!
Šta se dogodilo? -Učestvovao sam u dobrotvornom maratonu.
Rekao sam da sam napravio 25 krugova, a nisam napravio nijedan
i sad su svi ljuti. -Malo mi je smešno da si ih sve naljutio,
ali kao mama, moraću da te kaznim. -Nemoj, dovoljno sam patio.
Moraćeš da pređeš te krugove. -Nisam sportski tip. -Tome!
Ja sam ti majka. Moraš da me slušaš. -Moram li?
Rečeno mi je da sveštenik, baka i vozač imaju veća ovlašćenja. -Šta?
Tako mi je rečeno. -Tome, preći ćeš te krugove,
pobrinućeš se da svi u gradu saznaju za to
i povratićeš ugled ove porodice.
Hodaću, ali znaš da ova porodica nema dobar ugled?
Narode, ovde smo zbog divne priče o dečaku iz kraja
koji se zavetovao da će hodati 25 krugova oko grada za pse.
Saslušajmo ga. -Svi koji me poznaju, znaju dve stvari:
volim slatke pse i volim da hodam daleko.
Zato ću dovršiti ovih 25 krugova, makar trajalo celu noć,
i učiniću to sa nekoliko ovih slatkiša pored mene. Zar ne? Lizni mi lice.
Pogledajte to. -Tako je slatko!
Snimi lizanje. -Slatko. Ovo je lepo.
Čekaj. Šta se događa? -Sjajna vest. Ipak ću hodati 25 krugova, sa psima.
Ja i psi. -Šališ se? 25 krugova će ubiti ove seronje.
Ubiti? Šta? -Ovo je udruženje za pomoć starim psima sa srčanom manom.
Čekaj, udruženje je za to? -Da, time se udruženje bavi.
Jesi li uopšte pročitao brošuru? -Nisam imao vremena.
Možemo li da sklonimo kamere? Snimatelju, molim vas.
Ne obraćaj mu se. -Molim vas.
Odakle ti psi? -Odakle mi? Baka ima ključ zgrade.
Čekaj. Je li mi taj klinac ukrao ključeve? -Bako, dala si mi ih.
Neverovatno! -Daj, bako. Ovo je neukusno.
Dakle, ukrao si čopor starih pasa
i planirao si da ih šetnjom pošalješ u smrt?
Očigledno izgledam loše, ali da razjasnimo,
sad više niko ne očekuje da hodam, zar ne?
MEDIATRANSLATIONS