-Rendij, varu ko lūgt? -Jā, kas ir?
Vari ar kādu lakatu vai segu pārklāt ķermeņa vidusdaļu?
Pāri kājstarpei un klēpim?
Gribi, lai pārklāju kājstarpi ar lakatu?
-Tavos džinsos daudz caurumu. -Paldies.
Ļoti daudz caurumu. No pāris leņķiem
-varu redzēt tavu desiņu. -Laikam vari gan.
Ja tev ir problēmas ar caurumiem, neskaties.
-Vienkārši nosedz. -Tā ir tava problēma.
Es lūdzu nosegt tavu peni un tā ir mana problēma?
Tas ir mans stils.
-Tātad neapklāsies? -Nē.
Tu biksēs taisīsi caurumus?
Staigāsi pa skolu ar desiņu, kas lien ārā?
Izklausās, ka tev skauž Tom. Rendijs forši ģērbjas.
Nē, es arī forši ģērbjos.
Nē. Tu katru dienu velc vienu un to pašu zilo kreklu.
Šo kreklu neesmu vilcis.
Jūs pat nepārzināt modi.
-Nelson, es ģērbjos forši, ne? -Protams.
Tev uz ķermeņa noteikti ir apģērbs.
Izklausās kā kompliments. Esmu labi ģērbts.
Šis ir ballīšu krekls.
Paga. Tas ir tavs ballīšu krekls?
Ballīšu krekls, kad esmu labā omā.
Skumjākā lieta, ko esmu dzirdējusi.
Sveiki, bērni. Šis ir nopietni, tāpēc apsēdieties.
Esmu saņēmis sūdzības par nepiemērotu apģērbu skolā.
-Ko? -Kurš sūdzējās?
-Sūdzības? -Paskatieties uz šo.
Vulgāri t-krekli? Vecumam nepiemēroti svārki. Un saplēsti džinsi?
Nav jāredz mantība, Rendij.
Paceliet rokas, cik cilvēku vēlas redzēt Rendija mantību?
Nevienas rokas.
To sauc par klusējošo vairākumu, tā arī ir.
Un tam ir jābeidzas, tāpēc man ir jāievieš skolas uniformas.
-Laba ideja. -Uniformas?
-Viņš to drīkst darīt? -Mēs esam cietumnieki?
Daudzi no jums ievērojuši, ka ģērbjos ļoti labi, taču
misters B. ir visstilīgākais, tāpēc palūdzu viņam radīt dizainu.
Sveiki, bērni. Kā varbūt zināt,
mēs dzīvojam priekšpilsētas tukšainē, kur nav stila izjūtas un manieru.
Labi, mister B. Esam pozitīvi.
Mans izaicinājums bija radīt apģērbu, kas ir vienkāršs
un nav glaimojošs. Es meklēju iedvesmu,
un, skat, pie kā nonācu.
-Nē. -Nē!
-Ak nē. -Tas ir kā slims joks.
-Kas notiek? -Kas notiek?
Tas ir apģērbs, kas kliedz:
''Esmu zaudējis ticību dzīvei un dzīve ir zaudējusi ticību man.''
Mister B., vēlaties manu viedokli?
-Īsti nē. -Tas ir autortiesību pārkāpums.
-Es jūs iesūdzēšu. -Nevienu tu neiesūdzēsi.
Nevienam nepieder zila krekla un dzeltenbrūnu bikšu salikums.
-Es ar to esmu pazīstams. -Muļķi visā pasaulē to nēsā.
-Viņš taču ir piedzēries. -Tom,
baidos, ka tā būs. Bērni, ņemiet uniformas.
Turpmāk tās valkāsiet katru dienu.
-Jāatzīst, ka materiāls ir smalks. -Tom,
kā šādi ej pa dzīvi? Tas ir depresīvi.
-Tev nepatīk, kā izskaties? -Es labāk klausos
kā vecāki ik dienu saka, ka šķirsies, nekā nēsāju šo kreklu.
-Izbeidz. Tas ir aizvainojoši. -Šī mugursoma nopietni noslēpj
manu pakaļu.
-Tev tā nepatīk? -Stāv uz mana dibena.
-Izskatās, ka man tā nav. -Man tas nepatīk.
Mēs šo izbeigsim.
Pusdienās būs iziešana no skolas.
-Jūs iesiet ārā? -Visa skola ies ārā.
-Jo izskatāties kā Toms. -Noziegums pret cilvēci.
To nevar citādi aprakstīt.
-Jūs pārspīlējat. -Neviens negrib būt tu.
Tu izskaties kā blāvs kakša gabals.
-Kā blāvs kakša gabals? -Tu izskaties kā ļoti blāvs kaksis.
-Varu ko pajautāt? -Jā, sper vaļā.
Vai izskatos kā blāvs kakša gabals?
Nē. Kāpēc tu man to jautā?
Saņēmu skarbu kritiku par izskatu.
-Šīs uniformas nepieņem. -Tom, tev būtu jāpriecājas.
Viņi grib, lai skolā visi izskatās kā tu, jo esi izskatīgs.
Nē, tas ir sods. Misters B. to pieminēja.
-Nē, mans puika ir izskatīgs. -Zini, kāda tev problēma?
-Neiesaisties, vecmāmiņ. -Tu kreklu neliec biksēs.
Tas nav mans stils.
Bāz biksēs, gribu redzēt, kā izskatās.
-Aizmirsti. -Neaizmirsīšu, kamēr neieliksi.
Atslābsti. Ej atlaisties.
Ej atlaisties? Ej ieskrieties.
-Kāpēc celies kājās? -Izdarīšu to tavā vietā.
-Nē. -Stāvi mierīgs.
-Ak nē. -Visu salikšu biksēs.
-Neviens to neapturēs. -Stāvi rāms.
Nē, lūdzu, vecmāmiņa.
-Oho. -Ir labi?
Patiesībā tas daudz ko izmainīja. Tu netici?
-Zvanīsim onkulim Bilam. -Viņš nezina...
-Hei, hei! -Bil, Toms salika kreklu biksēs.
-Kā tev šķiet? -Ak dievs.
Tomij, tu izskaties fantastiski. Kā modelis.
-Jo ieliku biksēs kreklu? -Kā nakts pret dienu.
Piekrītu. Notika kaut kas maģisks, kad kreklu ieliki biksēs.
-Izskatos tik labi. -Tu nāc no garas līnijas ar
pretīgiem, riebīgiem lamzakiem.
Ja tev ir iespēja kļūt par modeli, tev tas jāizmanto!
Tas bija iedvesmojoši. Pamēģināsim.
Laipni aicināti vīriešu modeļu aģentūrā.
-Esmu Dino. Kā jums palīdzēt? -Paldies, ka tiekaties ar mums.
Mans dēls ir nenormāli izskatīgs un viņš domā kļūt par modeli.
Priecātos viņu satikt. Kaut kad atvediet.
Tas esmu es. Es esmu vīriešu modelis.
-Tu esi tas izskatīgais? -Tā runā.
Mana vecmāmiņa domā, ka...
Izteikšu profesionālo viedokli par brīvu.
-Brīvs uzskats, labi? -Lieliski.
-Mati ir drausmīgi. -Pelnīti.
-Deguns drausmīgs. -To redzu.
-Rumpis neproporcionāls. -Nekā pozitīva, ja?
Modeļu pasaule, dēls, ir nežēlīgs skaistu cilvēku bizness.
Tas nav domāts tev.
Par to runājot, šķiet, ka ieradāmies pilsētā pārsteidzīgi.
Tas man šķiet labi.
Konstruktīva kritika. Strādāšu pie deguna, mutes un matiem.
Lai veicas. Paldies, ka atnācāt.
-Vispār, apstājies. -Kurš? Es?
Tava pēcpuse ir izcila. Perfekta proporcija. Varu pieiet tuvāk?
-Tas ir dīvaini. -Viss labi, Tom.
Labi, vaigi ir ideālā balansā.
Izskatās, ka bikses krīt ideālā leņķī.
-To teica mana vecmāmiņa. -Varu dabūt tev darbu katalogā.
Oho, tas ir lieliski!
Bērnu drēbes. Čino, haki bikses. Esi kādreiz vilcis kovboju virsbikses?
-Varu būt modelis? -Dibena modelis.
-Bet modelis. -Bet dibena.
Seja nekur neparādītos.
-Tas nekas. -Kas tagad notiks?
-Vēlaties nolīgt Tomu? -Bez šaubām.
Manā dzīvoklī piektdien būs atklāšanas balle.
Būtu jauki, ja tu atnāktu un parādītu labumus.
Atvaino. Vai es redzēju tavu pēcpusi jaunajā ''LLBean'' katalogā?
-Jā, ar čino biksēm? -Tā sēžamvieta ir...
-Man to daudzi saka. -Uz mana rēķina.
-Kāpēc? -Tu esi slavens.
Redzēju tavu pēcpusi H&M katalogā. Jauki.
Nedaudz dīvaini, bet paldies.
-Hei, skatieties. -Kas ir?
-Tas esmu es uz plakāta. -Pagaidi.
Tā ir mana pēcpuse velveta biksēs.
-Pagaidi. -Paga, esmu apmulsusi.
-Noslēdzu līgumu ar modeļu aģentūru. -Gribi teikt, ka esi modelis?
Strādājošs modelis.
Tev maksā par modeļa darbu?
Teicu, ka esmu labi ģērbts. Cilvēkiem patīk kā uz manis izskatās drēbes.
-Esam paralēlā visumā? -Nē, baidos, ka ne.
Man jāskrien. Man ir ballīte mana aģenta dzīvoklī.
-Tev ir aģents un viņam ir dzīvoklis? -Jā.
-Kāpēc es par to nezinu? -Mani modeļu draugi.
Pilnīgi cita pasaule. Piekāpiet.
-Piekāpt? -Mēs varam piekāpt pie tava aģenta.
-Tom, kas tu esi? -Izskatīgs puisis, kas kāpj ārā.
Vai visi varam sapulcēties te?
Apsveiksim vadošo bērnu pēcpuses modeli
ziemeļaustrumu reģionā. Toms.
Vēlos visiem pateikties.
Vēl vakar neliku kreklu biksēs.
Nu esmu vadošais puišu pēcpuses modelis.
-Mans dēls. -Gribu pateikties aģentam Dino,
kurš teica: ''Man patīk, ko redzu.''
Nu, tā tas gluži nenotika.
Mīlu jūs. Liels paldies.
Aplausi par godu viņam.
Viss notiek tik ātri, Tom. Tas ir aizraujoši!
Ja pēcpuse turpinās tik labi izskatīties, būšu neapturams.
Piedodiet, mums ir dreskods.
Nākam no skolas. Esam sarakstā.
Ielūgumā bija ''smart casual''. Jūs izskatāties pēc idiotiem.
Esam ģērbti tāpat kā balles rīkotājs.
-Tas ir ''dumb casual''. Kā idioti. -Ko?
Tur viņš ir. Tom, nāc šurp.
-Prieks, ka atnācāt. -Pasaki, ka mums ir ''smart casual''.
Tā būs problēma. Nedomāju, ka varam jūs ielaist.
-Ko? -Ar tādu apģērbu nevar laist iekšā.
-Kas tas ir? -Tas reāli ir tavs krekls.
Atnācāt ar mugursomām? Kurš tā dara?
Tu mūs šādus uzaicināji.
-Man žēl... -Šis ir traucējoši.
Domāju, ka tev jāizvēlas. Tavi jaunie modeļu draugi
vai slikti ģērbtie draugi.
Tas ir grūts lēmums.
-Patiešām? -Zini, ko?
Neatbildi. Draudzība ir galā.
-Ko? Nē. -Tu esi izmainījies.
Nedusmojieties, ka esmu izskatīgs un drēbes izskatās izcili
-uz ķermeņa uzbūves. -Tu esi izmainījies.
Tu lieto ''ķermeņa uzbūve''. Es tinos.
Lai tev jauka dzīve.
Tev vienkārši ir citāda aura nekā viņiem.
Neviens ar mani nespēlējas,
pastaigāšos, apskatīšu savus plakātus.
Labi, lai tev jautri iet.
-Hei, mazais. -Hei, saldējumu onkuli.
-Tu izskaties depresīvs. -Šķiet, pieļāvu kļūdu.
-Visi mani sauc par jefiņu. -Pastāsti.
-Tu to gribi? -Nē, bet klausīšos.
Skolā ieviesa uniformas. Man lika apšaubīt manu izskatu.
Kļuvu par modeli. Viena lieta pēc otras un nu man nav draugu.
-Drēbes nenosaka, kas esi. -Tās esot svarīgas,
-visus uztrauc, kā izskaties. -Paskaties. Havajiešu krekls,
netīri šorti un saldējuma onkuļa cepure.
-Smieklīgs izskats. -Jūtos laimīgs.
-Bet izskaties slikti. -Tā ir mācība.
Atsakies no iedomības un modes pasaules.
-Ko es varu darīt? -Novelc uniformu
-dodies strīkingā. -Strīkingā? Kas tas?
Skraidīšana apkārt ar pliku daiktu.
-Tas ir padoms. -Aha.
Tāds aktīvisms. Iesaisties nepatikšanās, lai pierādītu savu.
Brīnišķīgi. Tagad redzu, kāpēc esi tik veiksmīgs.
Ja kāds izprašņās, vienkārši saki:
''Saldējumu onkulis to ieteica.''
Nedomāju, ka tam ir tāds spēks, kā tev šķiet.
Tieši tā! Sper pa bumbu! Labi! Labi. Kreisais spārns, kreisais!
Aizsargājiet vārtus! Jā.
Ak dievs, vai Toms pliks skrien uz laukumu?
Hei, skatieties uz mani.
-Izbeidz! -Hei, hei, hei.
-Lūdzu, izbeidz to. -Kāpēc?
-Ko tu dari? Bērni aizgriezieties. -Apstādiniet to.
-Tiks darīts. -Nelson, ej prom.
Bērni, ko jūs nesaprotat? Neskatieties uz viņa peni un pēcpusi.
-Tas esmu es. Pie zemes. -Novāciet viņu nost.
-Kura desiņu tad mēs redzam tagad? -Jā, ironisks notikumu pavērsiens.
-Kas tas, pie velna, bija? -Atvainojos. Gribēju
protestēt pret uniformām.
Ticu, ka tās dod pārāk lielu nozīmi izskatam...
Kādas uniformas? Mēs tās atcēlām.
-Ko lūdzu? -Es saņēmu nāves draudus,
jo neviens negribēja izskatīties kā tu.
-Tad šis viss nebija vajadzīgs? -Jā, Tom, nebija vajadzīgs.
-Tu esi nepatikšanās. -Es?
Saldējuma onkulis to lika darīt. Tas bija viņš.
Nezinu, ko darīt ar šo informāciju.
-Laikam visi guvām mācību. -Kāda tā bija, Tom?
Neliec biksēs kreklu. Labi nebeigsies.
To tu iemācījies no šī?
Tom, es dodos. Izpriecājies ar vecmāmiņu.
-Izpriecājos ar to, ko darīsi. -Tev jāatceras noteikumi.
-Pagājušās reizes dēļ? -Nepamet māju.
Vecmamma piedzērās. Vairs tā nebūs.
Nē segām un spilvendrānām. Neaiztikt lampas.
-Tumsā nevaram aiztikt lampas. -Tādi ir noteikumi.
Vecmamma nedrīkst smēķēt mājā?
Ja viņa smēķē mājās, nogalini viņu.
-Sapratu. -Tu man ļoti palīdzi.
-Es jūs mīlu. -Mēs tevi arī, mīļā.
-Tom. Tinamies prom. -Paga, ko?
Šodien ir bingo vakars baznīcā.
Pēc noteikumu grāmatas nedrīkstu lamāties.
Tom, tagad valda mani noteikumi.
Omīte stāv augstāk par mammu.
-Es negribu nepatikšanas. -Tev nebūs nepatikšanas.
Mēs varam kādu nogalināt uz 5. Avēnijas, un neviens
neticēs, ka tie bijām mēs.
Kāpēc mums kādu nogalināt?
Kādēļ negribi piebiedroties jautrības un piedzīvojumu vakarā?
Kad to pasniedz tā, izklausās saistoši.
Mūsu dzīvēs vajag jautrību.
Tāpēc taisies un esi gatavs doties.
Labvakar. Ir bingo vakars. Ieņemiet vietas.
Altāra zēns Rendijs griezīs ratu.
Gribu jau sākumā pateikt, ja tu zaudē, nelūdzies, lai es nomirtu.
-Kāpēc viņš skatījās uz mani? -Skaidrs.
-Labi, lai sākas jautrība. -Labi, tad sāksim.
-N 31. -Tu nopirki burtiski 100 kartītes.
Tas palielina manu iespēju uzvarēt.
Man vajag, lai izrej vārdu ''Bingo''.
-Man jārej? Kā? -Kā dzīvniekam.
Te izdzīvo stiprākais.
G 62.
G 62? Pagaidi. Man šķiet, ka mums ir.
-Tas ir bingo? -Tom, rej.
-Mums te ir bingo. -B 4.
-Nedzirdēja. -Tas nav rējiens.
-Rej! -Es reju.
Bingo! Sūdabrāli, mums ir bingo.
Atvainojiet, man lika riet. Lika riet kā savvaļas dzīvniekam.
Tom, mums ir problēma.
-Esmu nepatikšanās? -Nedaudz, jā.
Varot nogalināt cilvēku un izbēgt.
Nezinu, ko tas nozīmē. Bet vecmāmiņa bojā bingo.
-Viņai iet labi. -Tā ir problēma.
Man ir lūgums. Kad viņa vinnēs, neko nesaki.
-Neko neteikt? Tas ir mans darbs. -Izliecies, ka viņa zaudēja citiem.
-Nē, šis kļūst dīvaini. -Zini ko?
Priesteris pārspēj vecmammu. Dari ko, saku.
-Priesteris pārspēj vecmammu? -Jā.
Viņa teica:''Es esmu vadone. Dari, ko saku.''
Vecmāmiņa sevi nosauca par vadoni?
-Viņa tā saka visu laiku. -Oho.
Vadone bojā bingo. Kā tas izklausās?
O 62.
Atcerieties, šis ir jautri. esam civilizēti. O 62.
Kas te notiek? Mēs neesam uzvarējuši deviņās spēlēs.
Un šī ir tikai spēle. B9. Šī ir tikai spēle. B9.
-Smieklīgi. -Jā, laikam melnā līnija.
Viena no tām reizēm. Tavējie cipari nekrīt.
-Tu nejoko. -N 22.
-Es uzvarēju. Bingo. -Hektora vecmāmiņa?
-Es, jā. Bingo. -Nevajag. Tā kuce nemācētu spēlēt
-pat lai glābtu dzīvību. -Nerunā tā.
-Pārbaudiet viņas kartīti.
-Man šķiet, ka uzvarēji. -Nebāzies svešās lietās.
Tev bija bingo pa diagonāli.
-Labi, lūdzu, apsēdies. -Kādēļ nesauci ''bingo'', Tom?
-Palaidu garām. Tik daudz kartiņu. -Tu neko nepalaidi garām.
Nu taču, tās ir sliktas manieres. Kur tu dodies? Apsēdies.
Tagad esmu redzējusi visu. Manis pašas mazdēls mani piedrāza bingo.
Es tinos prom.
Baznīcā var teikt ''piedrāza''? Nedomāju.
-Toma vecmammas telefons. -Es esmu iekšā mājā.
-Paga, ko? -Tikai jokoju. Te mamma.
-Smieklīgi. Slepkavas joks. -Jā.
-Kā iet, sīkais? -Lieliskas brīvdienas.
-Kādas aktivitātes? -Mēs tikai ākstāmies.
Ākstāties? Ko tas nozīmē?
-Kādēļ tik daudz jautājumu? -Tā ir dejošana?
Stāsti, kūku cepšana. Darām lietas. Darām jautras lietas.
-Ceru, ka labi pavadi laiku. -Jā.
-Pasveicini vecmammu. -Labi.
-Atā. -Lieliska saruna.
Miers.
Hei, vecmāmiņ. Man ir divi ''Pop-Tarts'', viens ar kļavu...
Piedod, sūdabrāli. Es tos visus noskaloju podā.
-Dīvains dienas sākums. -Piedod.
Bingo dēļ? Piedod, ka izjaucu jautrību.
Domā, ka to daru jautrības pēc? Pieliecies.
Pieliekties? Te neviena nav.
Man vajag naudu, Tom. Es ņemu naudu no suņu labdarības, kurā strādāju.
-Suņu labdarības? -Un tikai ar bingo varu atmaksāt.
-Tu zodz naudu no suņu labdarības. -Nesaki to tik drausmīgā veidā.
Tikai paņēmu nedaudz viņu naudas un ieliku somā.
-Jā, tā ir zādzība. Tu to nozagi. -Taču tā nebija problēma,
kamēr neuzradies tu, tāpēc tev to jāvērš par labu.
Skatīšos kā varu līdzēt. Neskaitot zādzību,
lamāšanos un visu pārējo, ir jautri.
Man arī ar tevi ir jautri.
-Tu izskaties nenormāli bāls. -Man ir krīze.
Vecmāmiņa draud sadot pa galvu.
-Jo? -Pazaudēju bingo naudu.
Viņa nevar to atdot suņu labdarībai, no kuras piesavinājās.
Vecmamma ir noziedzniece un tev dos pa galvu.
-Vairākas problēmas. -Zinu.
-Soļošanas maratons. -Soļošanas maratons?
-Skolas soļošana. -Un tas ir?
Tevi sponsorē, ienākumi aiziet tavai izvēlētajai labdarībai.
-Patiešām? -Jā, ideāli.
Vari ziedot naudu vecmāmiņas vārdā.
Neesmu liels staigātājs.
Tā ir krīze. Netaisīsi izņēmumu?
Izklausās pēc lielas piepūles. Mamma negrib, lai pametu māju.
Negribu uzbāzties, bet tev tas jādara.
Jo autobusa šoferis pārspēj mammu.
-Šoferis pārspēj mammu? Nē. -Jā.
Tradicionālā hierarhija - autobusa šoferis, priesteris, vecmamma, mamma
un tad laikam atkritumu savācējs.
-Viņa ir virs atkritumu savācēja. -Vai otrreizējās pārstrādes onkuļa.
Nevaru atcerēties kurš ir kurš.
Bērni, lielā diena ir klāt. Sāksim no skolas.
Par katru apli apkārt pilsētai sponsori jums ziedos piecus dolārus.
-Pagaidiet. Treneri? -Jā?
-Vai teicāt pilsētai? -Jā.
Apļi apkārt pilsētai. Iešanas maratons.
Kā tev šķita, ko darīsim?
-Domāju, ka tie ir apļi sporta zālē. -Tās būtu 2 sekundes.
-Tāpēc tas mani piesaistīja.
Uz šīs nots arī sākam iešanu.
Labi. Ejiet!
-Man ir krampji, es panākšu. -Tu nekur vēl neesi aizgājis.
-Es zinu. Tie ir iešanas krampji. -Vari, lūdzu, censties mūs panākt?
-Drīz tiekamies. -Nevajadzēja vilkt mokasīnus.
-Kāpēc vilki? -Nezināju, ģērbties
soļošanas maratonam vai ballītei pēc tam.
Nevienu neinteresē pati iešana. Tas ir simbolisks žests.
-Nevienu neinteresē iešana? -Cilvēki vēlas ziedot naudu.
-Patiešām? -Jā.
Pierakstīšu tev 25 apļus un došos prom.
-Mēs tā varam darīt? -Ne mēs, bet es.
Esmu pirmsākums. Hierarhijā tas ir virs sporta skolotāja.
Sabiedrībā pirmsākums ir virs lielākās daļas vecāku.
Pirmsākums stāv pāri visam. Bībele sākas ar pirmsākumu.
Varu darīt, ko vien vēlos.
-Aiziet, bērni. -Jūs to varat!
-Aiziet! -Pagaidiet. Kur ir Toms?
-Tā turpināt! -Aiziet!
Kur, pie velna, ir mans mazdēls? Tom, kur tu esi?
Šī ir dzīve. Sēdēšana uz paklāja un īkšķu kustināšana.
Tev neiet videospēlēs, bet tas ir relaksējoši.
Vari nogriezt man galvu, iedurt man kaklā.
Un es to izdarīšu.
Ir jautri. Bez mokasīniem, iešanas, neviens nebāž sejā ''Gatorade''.
Man šis patīk.
Paldies. Mēs savācām daudz naudas labdarībai.
Tas ir lieliski, mums jāizsniedz daži milzīgi čeki.
Pirmais ir Dakotai, kura nogāja divus apļus
un nopelnīja 3 tūkstošus dolāru ''Meals un Wheels''.
-Nāc te, Dakota. -Aiziet, Dakota.
Nākamais ir Rendijs, kurš nogāja trīs apļus
un nopelnīja 4 tūkstošus dolāru ''Landscapes Without Borders''.
Īsts puika, Rendij!
Un nākamais ir ļoti īpašs stāsts. Toms kaut kā nogāja 25 apļus
apkārt pilsētai un nopelnīja 10 tūkstošus suņu labdarībai.
-Tom, liels paldies. -Tas pārspēj labāko rekordu,
kas piederēja Dakotas brālim Dilanam.
Ko? Piedrāzt manu labdarību. Tinos prom. Stulbais ''Sarkanais krusts''.
Būs labi. Atsities mātē.
-Aplaudēsim par godu Tomam. -Paldies. Paldies.
-Priecājos, ka nogāju apļus. -Nē, nē.
-Ko? -Apstādiniet šo.
-Viņš nenogāja 25 apļus. -Nē, es nogāju apmēram 25 apļus.
Viņš gāja uz Nelsona māju ar neglītiem mokasīniem kājās.
Nē, nē, es arī to redzēju. Viņš to izlaida un teica:
''Labākā diena manā mūžā. Man nav jāiet
-un es pelnu naudu.'' -Es tā nedaru.
Šķiet, tā ir taisnība, ir vairāki liecinieki.
Šis ir ļoti neparasti, bet Toma labdarība mums ir parādā naudu.
-Par ko jūs runājat? -Tas ir līgumā.
''Ja skolēns nenoiet nevienu apli, labdarībai jāsedz izdevumi
par ''Gatorade'' dzērieniem, milzu čekiem, administratīvās izmaksas.
Mums nav naudas. Mums ir siekalaini suņi.
Tas ir līgums. Izrakstiet čeku Šeidīauksas sākumskolai.
-Kā pagāja brīvdienas ar vecmāmiņu? -Ļoti jautri.
Bijām baznīcā. Lūdzāmies. Piedalījāmies labdarībā.
-Man arī gāja jautri. -Tas labi.
-Tagad atpūtīsimies. -Labi.
Ja tu mīli suņus, mums vajag tavu palīdzību,
jo šis sīkais sūdabrālis sabojāja mūsu finanses.
Nezinu, vai drīkstam teikt ''sūdabrālis'' TV. Laikam ne.
Bet tas ir vienīgais, kas nāk prātā.
-Slēgsim ārā. -Tom! Kas notika?
Garš stāsts. Biju labdarības iešanas maratonā.
Pateicu, ka nogāju 25 apļus.
Patiesībā nenogāju nevienu, un nu visi ir milzu ķezā.
No vienas puses ir smieklīgi, ka radīji milzu ķezu,
bet, būdama tava mamma, disciplinēšu tevi.
-Esmu cietis pietiekami. -Tu tos apļus noiesi goda pēc.
-Man nepatīk iet. -Esmu tava māte.
-Tev mani ir jāklausa. -Patiešām?
Priesteris, vecmamma, autobusa šoferis ir virs tevis.
-Ko? -Tā man teica.
Tu iesi tos apļus, pārliecināsies, ka visi pilsētā
to zina, un atjaunosi mūsu ģimenes labo vārdu.
Bet tu saproti, ka mums nav labs vārds?
Šodien translēsim stāstu par vietējo puisi, kurš apsolījis noiet
25 piecus apļus apkārt pilsētai suņu labdarības dēļ.
-Tāpēc klausīsimies. -Sveiki.
Kas mani pazīst, zina, ka man patīk mīļi suņi
un garu distanču staigāšana.
Plānoju pabeigt 25 apļus, pat ja tas prasīs visu nakti.
To darīšu kopā ar dažiem šiem mīļajiem suņiem.
Vai ne? Nolaizi Toma seju. Paskat tik.
Cik mīļi.
-Pievelc laizīšanu. -Tas ir tik vērtīgi.
-Paga! Kas te notiek? -Lieliskas ziņas,
es nolēmu noiet tos 25 apļus kopā ar suņiem.
Tu joko? 25 apļi nogalinās šos mērgļus.
-Nogalinās? Paga, ko? -Tie ir veci suņi
-ar sirds slimību. -Tad ar to labdarība nodarbojas?
-Tāda ir šī labdarība. -Vai izlasīji brošūru?
Man tiešām nebija laika. Varam tagad izslēgt kameras?
-Nu, lūdzu. -Tu ar Henriju nerunā.
-Henrij, lūdzu. Nu. -Kā tu dabūji suņus?
Kā es viņus dabūju? Vecmāmiņai ir ēkas atslēga.
Pagaidiet. Tas sīkais nozaga manas atslēgas?
-Tu man pati iedevi atslēgas. -Neticami.
Nu taču, tās ir sliktas manieres.
Tu nozagi vecu suņu baru
un gatavojies iet nāves gājienā?
Pieļauju, ka es te labi neizskatos.
Bet lai būtu droši, neviens vairs negaida, ka es iešu, vai ne?
Tulkojusi Dita Skarste Iyuno