A TÍZÉVES TOM 2. ÉVAD 9. RÉSZ
"TOM BETŰRI AZ INGÉT"
Figyu, Randy...
- Kérhetek egy szívességet? - Ja, mi az?
Megtennéd, hogy terítesz egy sálat vagy takarót középtájra?
- Hova? - Az ágyékodra, az öledbe.
Azt akarod, hogy tegyek sálat az ölembe?
A farmereden több a lyuk, mint a farmer. Durván szakadt.
- Köszi! - Bizonyos szögből látni a cerkádat.
Jé, tényleg!
Ha nem tetszik a farmerem, ne nézzetek oda!
- Csak takard el! - Ez csak a te problémád, haver.
Megkérlek, hogy takard el a farkad, és szerinted ez az én problémám?
- Tom, ez a divat. - Szóval nem fogod eltakarni?
Nem. Te nem téped meg a farmeredet?
Úgy fogsz mászkálni kilógó fütyivel, mintha minden rendben lenne?
- Csak nem irigy vagy, Tom? - Irigy Randyre?
Randy nagyon menőn öltözik.
Én is menőn öltözöm, szóval...
- Nem. - Mi?
Ugyanazt a kék inget hordod mindennap.
Ezt? Nem, ez még sosem volt rajtam.
Gőzötök sincs a divatról. Mondd meg nekik! Menőn öltözöm, nem?
Persze, határozottan hordasz ruhát a testeden.
Ezt bóknak veszem.
Nyilvánvalóan jól öltözködöm. Ez a partiingem.
Várj, ez a partiinged?
Ezt a partiinget veszem fel, ha jó kedvem van.
Ez a legszomorúbb dolog, amit valaha hallottam.
Sziasztok, gyerekek! Komoly dologról lesz szó, úgyhogy üljetek le!
Panaszok jöttek hozzám a nem iskolához méltó öltözködésről.
- Micsoda? - Ki panaszkodott?
- Panaszok? - Ezt nézzétek!
Vulgáris pólók. Életkorhoz nem illő szoknyák.
És szakadt farmerek.
Nem vagyok kíváncsi a micsodádra, Randy.
Tegye fel a kezét, aki látni akarja Randy micsodáját!
- Egy kezet sem látok. - Ez a csendes többség.
- Ezért hallgat mindenki. - Mától ennek vége.
Ezért kénytelen vagyok iskolai egyenruhát bevezetni.
- Ez egész jó ötlet. - Egyenruhát?
- Ilyet lehet? - Mi vagyunk mi, rabok?
Bizonyára észrevettétek, hogy nagyon jól öltözködöm,
de azt hiszem, Mr. B. a legstílusosabb,
ezért őt kértem meg, hogy tegyen le egy tervet.
Szervusztok, gyerekek! Bizonyára tudjátok,
hogy egy kertvárosi ugaron élünk,
bármiféle stílus vagy elegancia nélkül.
Oké, Mr. B., csak pozitívan!
A fő kihívás az volt, hogy alkossak egy unalmas, előnytelen stílust.
Ezért szétnéztem, hogy ihletet merítsek, és nézzétek, mit találtam!
- Ne! Segítség! - Ez valami beteg vicc.
- Mi történik? - Hogy mi történik?
Erről a kombinációról üvölt: "Feladtam az életet,"
"és az élet is feladott engem."
Ne, Mr. B., szólhatok? Érdekli a véleményem?
- Nem igazán, nem. - Ez a szerzői jogok megsértése.
- Beperelem. - Tom, nem fogsz senkit beperelni.
- Ezt nem teheti. - Senki sem védheti le
a kék ing és a barna nadrág kombinációját.
Erről vagyok híres.
A nyomik szerte a világon hordják.
Tuti részeg. Egyértelműen ivott.
Tom, attól tartok, nincs visszaút. Gyertek az egyenruháitokért!
Mostantól mindennap ezt hordjátok. Punktum.
Meg kell hagyni, kitűnő az anyaga.
Tom, hogy vagy képes így élni?
- Annyira nyomasztó! - Nem tetszel magadnak?
Inkább jelentsék be a szüleim mindennap, hogy elválnak,
mint hogy ezt hordjam.
Ne, ez bántó.
Ez a hátizsák súlyos deszkasegget okoz nálam.
- Nem tetszik? - Leszorítja a fenekemet.
- Mintha ott se lenne. - Ez nagyon nem kóser.
Ezt azonnal meg kell fúrnunk.
Délben tiltakozásból hazamegy a suli.
- Csak úgy kisétáltok? - Az egész suli kisétál.
Azért, mert rám hasonlítotok?
Ez emberiség elleni bűntett. Tom, erre nincs jobb kifejezés.
- Túlreagáljátok. - Senki sem akar rád hasonlítani.
Úgy nézel ki, mint egy darab szürke kaki, tesó.
Mint egy darab szürke kaki?
Mint egy kaki, ami szürke, mint a szar.
- Anyu, kérdezhetek valamit? - Mondjad!
Úgy nézek ki, mint egy darab szürke kaki?
- Nem. - Nem?
- Biztos? - Honnan jött ez a kérdés?
Kaptam pár erős kritikát a kinézetemre.
- Nem fogadták jól az egyenruhát. - Tom!
- Ezt vedd bóknak! - Bóknak?
Azért választottak példaképnek, mert olyan jóvágású vagy.
Nem, ez büntetés. Mr. B. le is szögezte.
Dehogy, egy jóképű fiam van.
- Tom, tudod te, mi a bajod? - Nem kell hozzászólnod, nagyi.
- Nem tűröd be az inged. - Az nem én vagyok.
Márpedig betűröd, mert kíváncsi vagyok, hogy áll.
- Engedd el! - Nem engedem el, amíg be nem tűröd.
Nyugi! Dőlj le!
- Dőljek le? - Nem akarom.
- Jól ledöntelek! - Miért állsz fel?
- Mert betűröm helyetted. - Ne, légyszi!
Maradj nyugton! Majd én betűröm.
- Senki sem állítja le? - Maradj nyugton!
Jaj, ne! Nagyi!
- Azta! - Jó?
- Egyből máshogy nézel ki. - Tényleg?
Nem hiszel nekem? Felhívjuk Bill bácsit.
Ne már, azt se tudja, miről beszél.
Szia, Bill! Figyelj, Tom betűrte az ingét. Mondd meg, mit gondolsz!
Úristen! Tommy, fantasztikusan nézel ki.
- Tényleg? - Mint egy modell.
- Csak mert betűrtem az ingem? - Ég és föld, Tommy. Ég és föld.
- Ugyan már! - Egyetértek vele.
Valami varázslatos történt, amikor betűrted az inged.
- Ennyire jól nézek ki? - Egy olyan fiú vagy,
aki az undorító, visszataszító csövesek hosszú sorából származik.
- Igen? - Ha lehetőséged nyílik modellkedni,
meg kell próbálnod.
Ez nagyon inspiráló volt. Jó, próbáljuk meg!
FÉRFI MODELLÜGYNÖKSÉG
Helló! Üdvözlöm önöket a Férfi Modellügynökségnél.
Dino vagyok. Miben segíthetek?
Köszönjük, hogy fogadott minket. A fiam abnormálisan jóképű,
és szeretne belekóstolni a modellkedésbe.
Szívesen megismerném. Valamikor behozhatná.
Ja, nem, én lennék az. Én vagyok a férfi modell.
Te vagy... a jóképű srác?
Ez a hír járja. A nagymamám szerint...
Nézzék, elmondom, a szakmai véleményemet, ingyen.
- Ingyenes véleményt adok. - Szuper.
- Haj: borzalmas. - Elismerem.
- Orr: rettenet. - Elhiszem.
- Felsőtest: alaktalan. - Nem egy pozitív visszajelzés.
Figyelj, a modellvilág, fiam,
gyönyörű emberek kíméletlen iparága. Nem neked való.
- Minél több szó esik róla, annál... - Egyetértesz.
Elhamarkodottan jöttünk a városba.
Fantasztikus. Jó érzés volt.
Konstruktív kritika volt.
Dolgozom még az orromon, a számon és a hajamon.
Minden jót! Köszönöm, hogy bejöttek!
Vagyis állj csak meg!
- Ki, én? - A hátsód egy remekmű.
- Tényleg? - Tökéletesen arányolt.
Szabad? Megnézhetem közelebbről?
- Az fura lenne. - Semmi gond, Tom. Csak nyugodtan.
A farpofák tökéletes egyensúlyban vannak.
- Igazán? - A nadrág tökéletes szögben lóg.
- A nagyim is ezt mondta. - Jó, figyelj!
Tudnék szerezni neked katalógusmunkát.
- Azta! Ez óriási! - Gyerekruhák, chinók...
- Komoly? - Khakik, cowboynadrágok.
- Volt már rajtad cowboynadrág? - Ez óriási!
- Azt mondja, lehetek modell? - Seggmodell.
- De modell lennék. - Még egyszer: seggmodell.
Az arcod sosem látszódna.
- Nem gond. - És most hogyan tovább?
- Leszerződik Tommal? - De még mennyire!
Ez hihetetlen.
És pénteken premierpartit tartok a loftomban.
Örülnék, ha megjelennél és megmutatnád, mid van.
- Elnézést! - Igen?
Nem láthattam a hátsódat az L. L. Bean új katalógusában?
- De, a chinóban? - Ez a popó valami...
Sokan mondják.
A vendégem voltál, kisöreg.
- Hogyhogy? - Híres ember vagy.
- Tényleg? - Láttam a hátsódat a H&M-ben.
- Cuki. - Ez kicsit bizarr, de köszi!
Srácok, ezt nézzétek!
- Mit? - Az én vagyok a plakáton.
- Egy pillanat! - Mi?
Az az én hátsóm abban a bársonynadrágban.
- Hé, hé... Lassabban! - Összezavarodtam.
Leszerződtetett egy modellügynökség.
Tom, azt akarod mondani, hogy modell vagy?
- Dolgozó modell vagyok, igen. - Fizetnek azért, hogy modellkedj?
Megmondtam, hogy jól öltözött srác vagyok,
és az embereknek tetszik, ahogy a ruhákat hordom.
Beléptünk egy párhuzamos univerzumba?
Attól tartok, nem. De most rohannom kell.
Az ügynököm egy partit tart a loftjában.
- Mi? Egy loftos ügynököd van? - Igen.
Ebből én miért maradtam ki?
- Ők a modell barátaim. Más világ. - Tom!
- Miért nem ugortok be? - Beugorni?
Persze, csak úgy beugrunk az ügynököd loftjába.
Tom, ki vagy te?
Egy jóképű csávó, aki leszáll a buszról.
Emberek, gyűljetek körém egy kicsit!
Üdvözöljük az első számú fiatalkorú, fiú hátsómodellt
az északkeleti régióból, Tomot!
Szeretném mindenkinek megköszönni.
Mintha csak tegnap lett volna, hogy nem tűrtem be az ingemet,
most meg én vagyok az első számú fiatalkorú, férfi popómodell.
- Az én kisfiam. - Köszönöm az ügynökömnek, Dinónak.
Aki ránézett a popómra, és azt mondta: "Tetszik, amit látok."
Nem, ez nem egészen így történt...
Na mindegy... Imádlak benneteket. Köszönöm!
Nagy tapsot neki!
Minden olyan gyorsan történik, Tom! Olyan izgi!
Ugye? Ha a hátsóm megmarad ilyennek, határ a csillagos ég.
Bocs, srácok! Dress code-unk van.
Suliból jöttünk. Rajta vagyunk a listán.
Az nem számít. A meghívón "laza elegancia" állt,
ti meg úgy néztek ki, mint egy halom idióta.
De úgy vagyunk öltözve, mint a házigazda.
Az nyomi elegancia. Ti meg fafejek vagytok.
- Mi? - Hé, ott van! Tom, gyere ide!
Sziasztok! Örülök, hogy jöttetek.
Mondd meg nekik, hogy laza elegánsban vagyunk!
Hát, ebből gond lesz. Félek, így nem jöhettek be.
- Mi? - Mi?
Nem jöhettek be ilyen ruhában.
- Mi ez rajtatok? - Ez konkrétan a te inged.
Hátizsákkal jöttök egy loftpartira? Ki csinál ilyet?
Ebben voltunk, amikor meghívtál minket.
- Sajnálom... - Ez nagyon zavaró, Tom.
Azt hiszem, döntened kell
az új modell barátaid és a rongyos barátaid közt.
Ez egy nehéz döntés.
- Az lenne? - Tudod, mit?
Ne is válaszolj a kérdésre! Végeztünk veled, Tom.
- Mi? Ne, ne már! - Megváltoztál.
Ne haragudjatok rám, csak mert olyan jóképű vagyok,
és a ruhák pompásan állnak az alkatomon.
Tényleg megváltoztál. Amint kimondtad, hogy "pompás", léptem.
Sok sikert az életben!
Csak más a kisugárzásod, mint az övék.
Szia, anyu! Senki sem akar velem játszani,
úgyhogy sétálok egyet, és nézegetem a plakátjaimat.
Jól van, Tom, érezd jól magad!
- Üdv, kisöreg! - Helló, fagylaltos!
- Le vagy eresztve. - Jól látod.
Kezdem azt érezni, szörnyű hibát követtem el. Mindenki pojácának hív.
- Öntsd ki a szíved! - Hallani akarod?
- Nem, de meghallgatlak. - Oké.
Bevezették a sulis egyenruhát, kritizálták a kinézetemet,
modellkedni kezdtem, szó szót követett, és most nincsenek barátaim.
Tom, nem a ruha teszi az embert.
Épp ellenkezőleg, mindenki figyel az öltözködésedre.
Nézz rám! Hawaii inget hordok,
egy koszos rövidnadrágot és fagylaltos sapkát.
- Elég nevetséges. - Tökéletesen boldog vagyok.
- Bár szörnyen nézel ki. - Ez a tanulság.
Meg kell tagadnod a hiúság és a divat világát.
De mit csináljak?
Vedd le ezt a ruhát, és fuss egy nudivágtát!
Nudivágtát? Az mi?
Amikor a kukidat lengetve rohangálsz.
Ez a tanácsod?
Az aktivizmus már csak ilyen.
Balhét csapsz, hogy átmenjen az üzenet.
Ez zseniális. Most már értem, miért vagy ilyen sikeres.
Ha bárki megkérdőjelezne, csak mondd azt:
"A fagylaltárusom tanácsolta."
Kétlem, hogy ez annyit nyom a latban, mint képzeled.
Ez az, gyerekek, rúgjátok a bőrt!
Szép! Szép, bal szél!
Védd a kaput! Igen!
Úristen, Tom meztelenül fut be a pályára?
- Nézzetek, emberek! - Jézusom!
- Jaj, ne! - Állj le!
- Hagyd abba, kérlek! - Miért?
- Tom! Mit művelsz? - Idesüssetek!
- Gyerekek, forduljatok el! - Állítsátok le!
- Azon vagyok! - Hagyj békén!
- Gyere ide! - Hagyj!
Srácok, nem értettétek? Ne bámuljátok a kukiját és a hátsóját!
- Eressz! - Nyugi, én vagyok.
- Nelson. Marad! - Szedjétek le rólam!
És most kinek a virslijét bámuljuk?
Tudom, ironikus fordulat.
Tom, ez meg mi a fene volt?
Bocsánat! Csak tiltakozni akartam az iskolai egyenruha ellen.
Úgy hiszem, túl nagy hangsúlyt fektet a külsőségekre...
Milyen egyenruha? Elvetettük az ötletet.
Tessék?
Igen, halálos fenyegetéseket kaptam, mert senki sem akart rád hasonlítani.
Akkor az egész felesleges volt?
Igen, Tom, teljességgel felesleges. És most nagy bajban vagy.
Én? Nem, nem... A fagylaltos vett rá. A fagylaltos tehet róla.
Nem tudom, mit kezdjek ezzel az infóval, Tom.
Hát, mind levonhatjuk a tanulságot.
- És mi lenne az, Tom? - Sose tűrd be az inged!
- Nem lesz jó vége. - Ezt szűrted le belőle?
"BINGÓZÁS A NAGYIVAL"
Jól van, Tom, elindulok. Érezd jól magad a nagyival, jó?
Jól van, te is, bármire is készülsz.
Köszi, de vésd az eszedbe a szabályokat!
- Jaj, ne! A múltkori miatt? - Nem mehetsz el itthonról.
A nagyi részeg volt. Többé nem fordul elő.
- Nincs takaró. - Nincs takaró?
- Nincs párnahuzat. - Mi van?
- Nem nyúlsz a lámpákhoz. - Sötétben sem kapcsolhatjuk fel?
- Ezek a szabályok. - Oké.
Gondolom, a nagyi se gyújthat rá a házban.
Ez alap. Ha rágyújt a házban, öld meg!
- Világos. - Sokat segítesz, anyu.
- Köszi, szeretlek benneteket. - Mi is, édesem.
Jól van, Tom.
- Húzzunk innen a vérbe! - Tessék?
Ma bingó van a templomban.
Nagyi, nem szabad káromkodnom. Benne van a szabályzatban.
Tom, mostantól én hozom a szabályokat. A nagyi az anya felett áll.
Biztos? Nem akarok kikapni.
- Nem fogsz kikapni. - Biztos?
Megölhetnénk valakit az Ötödik sugárúton,
és senki sem gyanakodna ránk.
Miért ölnénk meg bárkit az Ötödik sugárúton?
Mi bajod van? Miért nem tartasz velem egy vicces, kalandos estére?
Ha így mondod, úgy egészen csábító.
Ki kell használnunk az életet, Tom,
szóval kapaszkodj, és röffentsük be a bulit!
Üdvözlök mindenkit a bingóesten! Foglaljanak helyet!
Ma a ministránsunk, Randy forgatja a kereket.
Előre mondom,
aki veszít, ne imádkozzon a halálomért!
- Miért rám néz? - Értjük az üzenetet.
- Jól van, érezzük jól magunkat! - Akkor kezdjük!
N31.
Nagyi, szó szerint vettél száz kártyát.
Ezzel is nő a nyerési esélyem.
Ha nyerünk, vakkants jó hangosan: "Bingó!"
Vakkantsak? Ezt hogy érted?
Mint egy állat. Itt csak a legerősebb marad életben.
G62.
G62? Egy pillanat!
Mintha lenne olyanunk. Ez bingó?
- Tom, vakkants! - Bingónk van.
- B4. - Szerintem nem hallott.
- Ez nem vakkantás. - Bingó!
- Vakkants! - Vakkantok.
Bingó! Seggfej, bingónk van!
Bocsánat, azt mondták, vakkantsak. Hogy vakkantsak, mit egy vadállat.
- Tom, van egy kis probléma. - Probléma?
- Rosszat csináltam? - Igen, egy kicsit.
Nekem azt mondták, egy emberölést is megúszhatunk.
Nem tudom, ezzel most mit akarsz. De a nagyanyád elrontja a bingót.
- Elrontja? De hát tök jó benne! - Épp ez a gond.
Tegyél meg nekem valamit, jó?
Ha legközelebb nyer, ne kiálts bingót!
Ne kiáltsak? De muszáj.
- Ez a dolgom. - Nem... Veszíts helyette!
- A többiek érdekében. - Jaj, ne! Ez kezd para lenni.
Mondok valamit. A pap a nagyi fölött áll.
- Szóval tedd, amit mondtam! - A pap a nagyi fölött áll?
- Igen. - Nem.
Nekem azt mondta: "Én vagyok a nagykutya, tedd, amit mondok!"
A nagyid nagykutyának nevezte magát?
Igen. Folyton mondogatja.
Nos, a nagykutya elrontja a bingót. Maradjunk ennyiben.
O62.
Érezzük jól magunkat! Legyünk civilizáltak!
- O62. - Mi folyik itt?
Ez a kilencedik kör, hogy nem nyerünk.
És ez csak egy játék.
B9. Ez csak játék. B9.
- Nevetséges. - Hát ja, ez egy vesztes széria.
Ez egy ilyen nap. Nincs szerencsénk a számokkal.
- Nekem mondod? - N22.
Nézzenek oda! Nyertem! Bingó!
- Hector nagyanyja? - Igen, én. Bingó!
Ugyan már! Az a ribanc akkor se tudna bingózni, ha a bőrét kéne mentenie.
Ne mondjon ilyet! Kérem, ne beszéljen így!
- Ellenőrizzék a kártyáját! - Szerintem maga nyert.
Nem. Ne üsse bele az orrát!
Nézze, ott! Ott volt egy átlós bingója. Balról jobbra.
- Üljön le, kérem! - Miért nem kiáltottál bingót, Tom?
Nem vettem észre. Annyi a kártya.
Egy fenét nem vetted észre.
Ne már! Ez ízléstelen.
Hova mész, nagyi? Ülj vissza!
Most már mindent láttam.
A saját unokám átcseszett bingóban.
Már itt se vagyok.
Szabad ilyet mondani a templomban? Gondolom, nem, ugye?
Helló! Itt Tom nagymamája telefonja.
A házból hívlak.
- Tessék? - Vicceltem. Itt anyu.
Vicces. Gyilkosos poén.
Ja, gyilkosos poén. Hogy vagytok?
- Jól telik a hétvége. - Igen? Csináltatok valamit?
Ja, csak hülyéskedünk.
Hülyéskedtek? Ez mit jelent?
- Miért kérdezősködsz ennyit? - Táncoltok vagy mi?
Sztorizgatunk, sütünk. Passz, mindenfélét csinálunk.
- Jól elvagyunk. - Hát, hiányzol.
Remélem, jól érzed magad. Üdvözlöm a nagyit.
- Átadom. - Szia!
Jót dumáltunk.
Cső!
Szia, nagyi! Két sütit kérek. Egy juharszirupmázast...
Bocs, seggfej. Lehúztam a sütijeidet a klotyón.
- Érdekes egy napkezdés. - Sajnálom.
- A bingó miatt? - Ja.
- Bocs, hogy elrontottam a muridat. - Muri? Szerinted muriból csinálom?
- Hajolj ide! - Minek? Nincs itt senki.
Nekem kell az a pénz, Tom.
Pénzt kölcsönöztem a kutyamenhelytől, ahol dolgozom.
- Kutyamenhely? - Csak a bingóból tudom visszafizetni.
Egy kutyamenhelytől lopsz pénzt?
Nem kell túldramatizálni.
Csak fogtam a pénzüket és beletettem a bukszámba.
Igen, ezt nevezik lopásnak.
Mindegy, nem is volt ezzel gond, amíg nem jöttél te.
Úgyhogy helyre kell hoznod.
Meglátom, mit tehetek. De annyit hadd mondjak, nagyi,
hogy a lopást és a káromkodást leszámítva, tök jó ez a hétvége.
Én is jól érzem magam veled.
- Tom, szokatlanul sápadt vagy. - Tudom, krízisben vagyok.
A nagyim szét akarja rúgni a seggem.
- Mit tettél? - Elveszítettem a bingós pénzét.
És most nem tudja kifizetni a kutyamenhelyt, ahonnan sikkaszt.
Szóval a nagyanyád egy bűnöző, és még a seggedet is szétrúgja.
- Összetett probléma. - Már tudom, Tom.
- Miért nem jelentkezel a maratonra? - Maratonra?
- Az iskolai gyalogmaratonra. - Az mi?
Az emberek támogatnak, és a pénzt megkapja egy jótékonysági szervezet.
- Tényleg? - Ja, pont kapóra jönne.
A pénzt felajánlhatod a nagyanyád nevén.
Az megoldaná a problémát. De nem vagyok egy nagy gyalogló.
Azt mondtad, krízisben vagy. Nem teszel kivételt?
Csak megerőltetőnek hangzik.
És anyám nem akarja, hogy elhagyjam a házat.
Nem szívesen avatkozom vele, de be kell vállald.
Mert mint tudod, a buszsofőr az anya felett áll.
- A buszsofőr az anya felett áll? Nem. - De.
A hagyományos hierarchia így néz ki: buszsofőr, pap, nagyi, anya,
és azt hiszem, utána jön a kukás.
Szóval anyám csak a kukást előzi meg?
Igen, vagy az újrahasznosítós csávót. Nem emlékszem, melyik melyik.
Oké, gyerekek, eljött a nagy nap. Az iskolától rajtolunk el,
és minden egyes, a városban megtett körért
a szponzoraitok öt dollárt adományoznak, úgyhogy...
- Egy pillanat! Edző bá! - Igen?
Elnézést, várost mondott?
Igen, Tom. A városban teszünk köröket. Ez egy gyalogmaraton.
Tom, mit hittél, mit csinálunk?
Azt hittem, a tornateremben körözünk.
A tornateremben? Az vagy két másodperc lenne.
- Ezért volt szimpatikus. - Azta!
Jól van, gyerekek, akkor ezennel
indulhat is a séta.
Jól van, emberek! Rajt!
Jaj, ne! Görcsölök. Majd utolérlek benneteket.
Tom, még meg sem mozdultál.
Tudom. Beállt a sétagörcs.
Legalább megpróbálsz beérni minket?
Jó, mindjárt találkozunk.
- Hiba volt mokaszint húznom. - Miért vagy mokaszinban?
Nem tudtam, hogy a maratonhoz vagy a fogadáshoz öltözzek.
Katasztrófa. Egy csomó szponzorom van.
Tom, senkit nem érdekel maga a maraton.
- Ez egy szimbolikus "gesztus". - Senkit sem érdekel a maraton?
Csak azért adakoznak, hogy megnyugtassák magukat.
- Tényleg? - Ja.
Szóval írjunk fel neked 25 kört, és dobbantsunk!
- Csinálhatunk ilyet? - Nem mi, hanem én, Tom.
Én vagyok az indító. A hierarchiában az indító a tesitanár felett áll.
Komoly? A társadalomban az indító a szülők felett áll?
Az indító mindenki felett áll. A Biblia is egy indítóval kezdődik.
Azt csinálok, amit akarok.
- Hajrá, gyerekek! - Sikerülni fog!
- Gyerünk! - Egy pillanat...
- Hol van Tom? - Csak így tovább!
Hajrá, gyerekek!
Hol a tökömben van az unokám? Hol vagy, Tom?
Ez az élet!
Szőnyegen dögleni és a hüvelykujjamat mozgatni.
Bénán játszol, de ez legalább nyugtató.
Nem érdekel. Lecsaphatod a fejem, nyakon szúrhatsz.
És azt is fogom.
Olyan jó! Se mokaszin, se séta.
Nem tolnak Gatorade-et az arcodba. Imádom.
Köszönöm, hogy eljöttek! Rengeteg pénzt gyűjtöttünk jótékony célra.
És most átadunk néhány túlméretezett csekket.
Szóval elsőként Dakota következik, aki két kört tett,
és 3000 dollárt gyűjtött ételosztásra.
- Gyere csak, Dakota! - Szép volt, Dakota!
Randy következik, aki három kört tett,
és 4000 dollárt gyűjtött a Kertészek Határok Nélkül számára.
Így kell ezt, Randy!
És most... Nos, egy rendkívüli teljesítménynek vagyunk tanúi.
Tom valahogy megtett 25 kört a városban,
és ezzel 10 ezer dollárt gyűjtött egy kutyamenhelynek.
Tom, köszönjük! Köszönjük szépen!
Ezzel megdöntötte az előző rekordot,
amit Dakota testvére, Dylan állított be.
Mi? Szarok a jótékonykodásra.
Léptem a vérbe. Szarok a Vöröskeresztre.
Túlteszi magát rajta. Az anyjára ütött.
Nagy tapsot Tomnak, emberek!
Köszönöm! Örülök, hogy legyalogolhattam a köröket.
- Nem! Nem, nem... - Tessék?
- Álljon meg a menet! - Mi történik?
- Nem is sétált le 25 kört. - Többé-kevésbé 25 kör volt.
Nem igaz. Ugyanis láttam őt besétálni Nelsonékhoz
holmi förtelmes mokaszinban.
- Nem, nem... - Én is láttam.
Elbliccelte azzal, hogy "ez életem legjobb napja".
"Nem kell sétálnom, és közben dől a lé."
Nem, nem blicceltem.
Nos, Tom, igaz lehet, ha több tanú is állítja.
Ez felettébb szokatlan,
de ezzel Tom alapítványa tartozik nekünk pénzzel.
- Miről beszél? - Benne van a szerződésben. Olvasd!
"Ha a diák egy kört sem tesz meg, a szervezet köteles megtéríteni"
"a tankerületnek a Gatorade, a szalagok, a túlméretezett csekkek"
"és az adminisztráció költségeit."
Nincs pénzünk. Nekünk nyáladzó kutyáink vannak.
Aláírták. Úgyhogy a csekket állítsák ki
a Shady Oaks Általános Iskolának.
- Milyen hétvégétek volt a nagyival? - Nagyon jól elvoltunk.
Voltunk a templomban, imádkoztunk, jótékonykodtunk egy kicsit.
- Én is jól éreztem magam. - Akkor jó.
- Fújjuk ki magunkat! - Rendben.
Ha szereti a kutyákat, szükségünk van a segítségére,
ugyanis ez a kis seggfej lenullázta a számlánkat.
Nem tudom, szabad-e káromkodni egy társadalmi célú hirdetésben.
Valószínűleg nem. De ez az egyetlen szó, ami eszembe jut.
- Kapcsoljuk ki! - Tom!
- Mi történt? - Hosszú sztori.
Beneveztem egy jótékonysági maratonba, azt állítottam, megtettem 25 kört,
de valójában egyet sem, és most mindenki óriási hajcihőt csap.
Egyrészt vicces, mekkora hajcihőt okoztál,
de mint az anyád, meg kell fegyelmezzelek, fiam!
Ne, eleget szenvedtem.
Becsületből le kell gyalogolnod a távot.
- Nem vagyok egy sportember. - Tom!
Az anyád vagyok. Szót kell fogadj.
Biztos ez? Tudtommal a pap, a nagyi és a buszsofőr is feletted áll.
- Micsoda? - Nekem ezt mondták.
Tom, lesétálod azokat a köröket,
teszel róla, hogy a városban mindenki tudjon róla,
és helyreállítod a családunk jó hírét.
Lesétálom, de ugye tudod, hogy nincs jó hírünk?
Egy vidám történettel jelentkezünk
egy helyi fiúról, aki 25 kört fog legyalogolni a városban
a kedvenc kutyamenhelyéért. Hallgassuk meg őt!
Sziasztok! Aki ismer, az két dolgot biztosan tud:
szeretem a cuki kutyákat és a hosszú sétákat.
Úgyhogy lesétálok 25 kört, még ha rámegy az egész éjszakám is,
méghozzá ezekkel a cukipofákkal együtt.
Igaz? Nyaljátok meg Tom arcát! Hát nem édes?
Jaj, de cuki!
- Közelíts rá a nyalásra! - Aranyos. Nagyon szívet melengető.
Álljon meg a menet! Mi folyik itt?
Jó hírem van. Úgy döntöttem, legyalogolom a 25 kört.
A kutyákkal együtt.
Normális vagy? Huszonöt körbe belehalnak ezek a nyomorékok.
Belehalnak? Ez igaz?
Ez egy idős, szívproblémákkal született kutyák menhelye.
Ezzel foglalkozik az alapítvány?
Igen, ezzel foglalkozik az alapítvány, Tom.
- Olvastad egyáltalán a szórólapjukat? - Igazából nem volt rá időm.
Leállíthatnánk a kamerát? Kameraman, légyszi!
- Ne szólj Henryhez! - Henry, légyszi!
- Hogy jutottál a kutyákhoz? - Hogy jutottam hozzájuk?
A nagyimnak van kulcsa az épülethez.
Ácsi! Az a gyerek ellopta a kulcsaimat?
- Nagyi, te adtad nekem a kulcsot. - Hihetetlen.
Ne már, nagyi, ez ízléstelen!
Szóval elloptál egy halom idős kutyát,
hogy aztán a halálba masíroztasd őket?
Úgy látom, ebből nem jövök ki jól, de...
Jól értem, hogy ezek után senki sem várja el, hogy gyalogoljak?
Magyar szöveg: Csémy András Iyuno