Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
OBITELJ CLAUS
Naš spasitelj rodiše se na Božić…
Večeras će temperatura pasti ispod ništice.
Ovo je grozno.
Sutra će biti hladno i oblačno.
Temperatura će biti između četiri i nule.
Bit će malo vjetra s jugozapada.
Da, čini se da će ove godine biti bijeli Božić
jer sutra očekujemo još više snijega.
Još više snijega.
-Moraš ići onuda. -Kuda?
-Onuda. -Sigurna si?
-Jesam. -Stvarno?
Da, mama.
Bože, kakva gužva!
Jesmo li stigli?
Nemam pojma, dušo.
Još malo.
-Mama, pomogla si nam sa selidbom. -Tad nije bio mrak.
-Pazite! -Skoro si ih pregazila!
Pa…
Ove ulice su baš uske.
Koje su vaša najdragocjenija božićna sjećanja? Podijelite ih na…
Hej! Pazi!
Ovdje skreni desno.
Da, znam.
-Jules, možeš li pomoći s kutijama? -Dobro.
Ovo nije dobar plan.
Zašto radiš ovo, Suzie?
Mama, vidi!
Baš divno, zar ne?
Zašto ne ostaneš u Nizozemskoj? Zašto moraš preseliti u Belgiju?
-Ovo nikad neće upaliti. -Već smo raspravljale o ovome.
Mama, gladna sam.
Sad ću ti pripremiti nešto za jelo.
Suzie, dušo…
Zašto ne ostaviš djecu sa mnom da proslavimo Badnjak?
Možemo ovdje proslaviti.
Misliš samo na sebe!
Što želiš?
Da plačem u kutu u Nizozemskoj?
Ovdje ću okrenuti novi list.
Prebrodit ćemo ovo.
Pa…
Ne brini se.
-Pozdravite baku. -Hej!
-Bok, bako! -Bok, dragi moji.
Vidimo se uskoro.
-Bok, Jules. -Bok.
Predomislit ćeš se.
Naš novi dom.
Ovo je novi početak.
Za sve nas.
Gdje su božićni ukrasi?
Nemamo ih još.
Hej.
Sutra ću kupiti božićno drvce.
Obećavam.
I onda ćemo ukrasiti kuću i slaviti Božić kao nekoć.
Ne! Zar ne razumiješ?
Ne možemo slaviti kao nekoć! Više nikad ne možemo slaviti Božić!
Mrzim Božić!
Zdravo.
Samo da pozdravimo. Je li ti mama tu? Ili tata?
Zdravo.
Oprostite, moj sin…
Proslavit ćemo Božić, zar ne, mama?
Da, naravno, dušo.
Julesu samo treba vremena.
Ja sam Suzanne. Ovo je Noor.
-Bok, Noor. Ja sam Ella. -Ja sam Stef.
-Mali dar za vas. -Da. Dobro došli u našu ulicu.
-Mali božićni poklon. -Da.
Zar ne? Božić je.
Jako lijepo, hvala.
Da.
-Dušo. -Predivno.
-Vidi, dušo. -Vidiš li to svjetlo, Jules?
To je svjetlost sunca koje se uvijek vraća.
Zato slavimo Božić.
Slavimo svjetlost koje se uvijek vraća.
Bez obzira koliko mračno bilo.
Dobro, moramo ići.
Ostajem ovdje.
Oprosti, ali ne možeš.
Premali si da ostaneš doma sam.
Nemamo hrane u kući.
Da, žitarice. Ali to ti neće pomoći da rasteš.
Osim toga, djed se veseli što će vas vidjeti.
Djed!
Hajde, Jules. Ne želim zakasniti prvi dan.
-Još malo gore. -Dobro.
Jako lijepo.
Pa… Bok, susjedo.
-Hej! -Zdravo.
Susjedo, jesi li vidjela ovo?
Mi još nemamo božićne ukrase. Ali mama će poslije kupiti božićno drvo.
Stvarno?
To je baš fora. Pogledaj.
Ostalo nam je mnogo ukrasa.
Možda možemo sami izraditi ukrase?
-Bi li htjela to? -Bih.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
-Zdravo. -Dođi, Noor. Idemo do djeda.
-Bok, Ella! -Bok!
Znam put!
Djede!
Moj mali anđeo.
Djede, ja nisam anđeo.
Stigli smo.
Dobro jutro.
-Djede? -Da?
Zašto još nisi ukrasio drvce?
Čekao sam tebe, naravno.
To!
-Hej, Jules. -Hej.
Sve će biti u redu.
Smjena mi završava u 18 h, ali dođem odmah nakon.
-Ako trebaš išta… -Bez brige.
Volim kad su što duže ovdje.
A ti ćeš biti sjajna na svom novom poslu.
Ti si najbolji pekač keksi koje znam.
Koliko pekača keksi znaš?
Mama će kupiti božićno drvce.
Ne!
Hoće.
-Budi dobra. -Hoću.
Bok, Jules.
Vidimo se večeras.
-Bok, mama. -Bok.
-Uđite. Slobodno razgledajte. -Hvala.
-Baš slatko. -Da.
Zašto ovaj medvjedić ima zavoj na nozi?
Slomljena je.
Ali sve što je slomljeno može se popraviti.
A ona slagalica? Lijepa je. Retro.
-Da, pogledaj je. -Baš je…
-Vintage je. -Super je.
Je li potpuna?
Gotovo. Jedan komadić nedostaje, ali zato je uzbudljiva.
Koji komad?
Nećete znati dok je ne dovršite.
Da. Istina.
-Ne, nećemo to. Oprosti. -Nećemo, ne.
Ovo je baš staromodno. Super je.
-Da. -Lijepo je, zar ne?
Pošto je ovo?
Nije na prodaju, žao mi je.
Sve je na prodaju.
Mnoge stvari jesu. Ali ne sve.
Dobro. Idemo.
-Potražit ćemo drugdje. -Da. Bolje.
Hvala.
Doviđenja.
Želim vruću čokoladu.
I ja.
-A Jules? -Svejedno mi.
Onda tri vruće čokolade. Tri.
Ja ću.
-Sigurno? -Da.
Dobro.
Pomoći ću Noortje s drvcem.
-Prvo ćemo staviti ukrase. -Dobro. Dođi.
Dobro.
Taksi!
„Za Djeda Mraza“?
Djed?
Zdravo, g. Clause. Jeste li to vi?
G. Clause! Vratili ste se.
Tko je tamo?
Da? Tko je tamo? Govori!
Identificiraj se. Tko si ti?
-Provalnik! -Ljudi, imamo provalnika!
-Provalnika? Ne paničarite. -Uzbuna!
Provalnik!
Hej, Jules.
Je li topla čokolada gotova?
Jesi li dobro?
Gdje si…
Jesi li ti Djed Mraz?
-Ne znam… -Djede. Jesi li ti Djed Mraz?
-Sad nije trenutak, Jules. -Jesi li Djed Mraz?
Mrzim Božić.
Jules. To je nemoguće, sinko.
Djede, ovo mora ići na vrh.
Da. Dolazim.
Želiš li je ti staviti?
Daj mi.
Djede!
Uvijek smo točni. Naše uniforme su čiste.
Nema nakita, očito.
Da, ima smisla.
Brenda, što sam rekla o mobitelima na radnom mjestu?
Telefoniranje na poslu. Možeš li vjerovati?
Ne trebam odgovor samo zato što sam nešto pitala.
Radimo u smjenama od sedam sati i 30 minuta.
Imaš 45 minuta pauze za ručak.
Predebelo je.
Donosimo vlastite obroke
jer nećemo jesti kekse ovdje, zar ne?
Pa, ponekad bismo trebali jer…
Što je ovo?
Tako je.
Neuspjeli keks. Što radimo s neuspjelim keksima?
Tako je.
Što radimo kad trebamo na WC tijekom radnog vremena?
Mogu ići…
Tražimo dopuštenje od nadzornika.
Nikad ne napuštamo radni prostor bez dopuštenja za odlazak na WC.
Sve smo razumjeli?
Pitam je li sve jasno.
Pravo pitanje! Da.
Da, jako je jasno.
Evo. Tvoj radni prostor.
Rečeno mi je da ću imati priliku osmisliti vlastiti keks.
I…
Ovo su božićni keksi koje radim sa svojom djecom.
Svi ih vole.
Ovdje radimo kekse, ne bojanke.
-Želite li probati? -Jedini keksi koje radimo su naši.
Jasno?
Je li uvijek takva?
Ja sam Suzanne.
Ja sam Jet, drago mi je.
Dobro. Moramo pakirati kekse.
-Tko želi ovako dosadne kekse? -Da…
Madam Jantein ih je izmislila ovako.
Dosadni, bezbojni keksi koje je izradilo čudovište.
Želiš li probati jedan?
Pa… Sigurno su jako fini, ali možda bi bilo bolje…
-Tijekom pauze za ručak. -Hajde.
Sama sam ih ispekla.
Fini su.
Što se događa ovdje?
Faride, zakopčaj kutu!
Oprostite. Da?
-Suzanne? -Da?
Poziv za tebe.
-Ti si Suzanne? -Da.
-Hej, ja sam Farid. -Bok.
Evo.
Halo?
Da, stižem.
Što je bilo?
Moj svekar je u bolnici.
Pao je. Moram po svoj bicikl.
Ne, odvest ću te. Imam auto.
-A tvoj posao? -Ne. Obitelj je važnija. Hajde.
Suzanne? Faride?
Nitko ne može napustiti radno mjesto.
Pa…
Evo ih.
-Mama! -Hej, dušo.
Hej. Jeste li dobro?
Djed je pao.
-Gdje je sad? -Unutra.
Hej, ja sam Farid. Radim s tvojom mamom.
-Bolje da pričekam u autu. -u redu.
Hvala.
-Vi ste mama? -Jesam.
-Kako je? -Imao je sreće.
Rame će zacijeliti, ali pad je bio znak.
Zaista mora usporiti.
I ne bi se trebao uzbuđivati jer sljedeći put možda neće biti te sreće.
-Možemo li ga vidjeti? -Da, naravno.
Mora ostati do sutra na promatranju.
Dobro. Hajde.
Hej, ne brini se. Bit će u redu.
Ne.
-Neće biti u redu. -Jules!
Mama?
Tata je doživio nesreću.
Bit će u redu.
Obećavam.
Jules?
Djed te želi vidjeti.
Jako ste slični.
Obojica ste jednako tvrdoglavi.
Hej…
Znam da je teško.
Ali učini to za djeda.
Molim te?
Mama.
-Bok, mama. -Bok, Suzie.
Bok. Slušaj, bila sam u supermarketu
i imali su sjajne fluorescentne jakne koje po sebi imaju
slatka svjetla.
Belgijski djed je u bolnici.
Što se dogodilo?
Nema razloga za zabrinutost.
Zašto je onda u bolnici? Sigurno ne iz zabave?
Oprostite, gospođo?
Pričekaj, mama.
Pozdravi baku.
-Bok, baka. -Bok, Noortje.
I ti si u bolnici?
Jesam. Hitna nas je dovela.
To je strašno. Jeste li dobro?
Mama je plakala. I ja sam.
Dušo.
Djed Mraz još nije bio kod nas.
Ali uskoro će doći.
Ubrzo ćeš ispod drvca naći mnogo poklona.
Nemamo božićno drvce.
Djede, što radiš?
Ne trebam ovo, Jules. Srce mi je dobro.
Samo mi se malo zavrtjelo.
Nemoj to raditi, djede!
Znaš da se moram vratiti na posao. Gdje je moja snježna kugla?
-Liječnik je rekao… -Ti liječnici ne znaju što govore. Hajde.
Bolje da djeca ostanu ovdje. Dođite.
Jules! Gospođo.
G. Clause, ne smijete micati senzore.
Snježna kugla! Idi po snježnu kuglu!
Idi po nju, Jules!
Jules?
-Ima sendvič i za tebe. -Hvala, ali upravo sam jela.
Ne volim mrkve, mama.
Sendvič nije potpun bez mrkve.
-Ispričavam se. -U redu je.
-Bok, mama. -Natrag ste doma?
-Da. Upravo smo se vratili. -Što je bilo?
Ništa ozbiljno, samo se malo previše naprezao.
-Previše naprezao? -Mama.
-Kako su djeca? -Da, dobro su.
Ovdje je cura iz susjedstva, Ella.
Čuvat će djecu jer se moram vratiti na posao.
Cura? Koliko ima godina?
-Koliko godina? -Petnaest.
Dvadeset dvije.
-Olovka. -Nazovem te večeras. Moram ići.
-Hoćeš li se snaći? -Da, naravno.
Hoćemo li raditi božićne ukrase?
-Hoćemo li? -Da.
Dobro. Snaći ćemo se.
-Zovi kad nešto trebaš. -Dobro.
-Dobro. Bok, Noor. -Bok, mama.
-Pobrini se da i Jules pojede. -Hoću.
-Bok. -Bok.
Bok, Jules!
Hajde, Jules. Što bi tata učinio?
Izvoli. Sendvič sa
nula mrkvi.
-Imaš li škare i lijepilo? -Imam.
-Ali ne znam gdje su. -Dobro.
Ne brini se zbog djeda. Bit će dobro.
Samo se mora odmoriti.
Da, ali ne odmara se.
Zaista ne.
Onda će netko morati čuvati i djeda.
Djede?
Djede? Što radiš?
Bježim.
I ja sam pobjegao.
Dakle? Imaš li snježnu kuglu?
-To je za sutra. -Sutra?
-Prvo se moraš odmoriti. -Ne mogu, Jules.
Moram sad krenuti.
Djeca čekaju svoje darove.
Pomoći ću ti.
Mislio sam da mrziš Božić.
Mrzim.
Ali ne mrzim tebe.
Ne želim izgubiti i tebe.
I meni nedostaje, sinko moj.
Hoćeš li večeras ostati ovdje?
Hoću.
Da.
Sigurno ćeš biti dobro?
Možeš ostati kod nas.
Ne. Ovdje mi je mnogo ugodnije.
I ja ću ga čuvati.
Hajde, mama.
-Doma su samo cure. -Da.
I žele raditi božićne ukrase.
Pa, u redu.
-Dobro. -Ali…
Ali nećeš se naprezati, zar ne?
I ne zaboravi lijek.
-I mast za rame. -U redu.
Dobro…
-Pazi na njega, može? -Dobro.
U redu.
Sigurno želiš doći k nama?
-Bok. -Bok.
To!
Želim ići s tobom. Dok ti ne bude bolje.
U redu?
Lijepo je ovdje, zar ne?
Ali gdje je ovdje?
Ovdje.
-Kako je to moguće? -Hej!
Možete li razgovarati negdje drugdje?
Neki od nas imaju posla.
Hej, smiri se.
Imam dobre vijesti.
Drago mi je zbog tebe.
Evo ga.
Holger.
Ovo je Jules.
Kasnimo.
Da, znam. Zato sam doveo Julesa.
Dijete?
Ikka, stiglo je dijete!
Što? Dijete? Kad?
-Sad! -Dobro, ne paničari.
Ručnici, vruća voda, ulje za masažu!
Diši, Gunna. Diši, u redu?
Ikka, priča o…
Holger! Ovo su ženska posla.
Diši, Gunna. Diši!
I ostani smirena. Ostani smirena!
-Imate li ime? -Imamo.
-Jules. -Jules?
Smiješno.
G. Clause!
Gdje ste bili cijelu noć?
Strašno smo se brinuli.
Draga Assa.
-Ovo je Jules. -Jules?
Isti otac.
Da. I Jules nam je došao pomoći.
Da. Jer je liječnik rekao da se djed ne smije naprezati.
Ali ti liječnici ne znaju što govore.
-Da, ali što govore? -Da se djed treba odmarati.
Dobro sam!
Samo me rame boli.
Imate li liječničku potvrdu?
Trebam je za svoju administraciju.
Holgere.
G. Clause, spustite me.
Dobro. Sjednite.
Ikka, pokrivač.
G. Claus se mora odmarati.
Evo, odmah.
Gunna, može šalica čaja?
Čaj?
Ali kosa mi se nakovrča od pare.
Nema veze, Gunna. Nema veze, nećemo piti čaja.
Ikka, vrati se. Dođi. Sleti.
Slušajte. Prijatelji moji.
Zbog mog potpuno nepotrebnog boravka u bolnici,
već smo izgubili previše vremena.
-Jesmo. -Moramo prionuti na posao.
Jer je sutra već Badnjak.
G. Clause… Ne, morate se odmarati.
-Trebaš. -Ali…
-I zato sam ja ovdje. -Ohrabrujuće.
-Holgere. -Što želiš da učinim?
Da, što želimo da učini?
Jules mora naučiti sve od samog početka.
G. Clause!
Od samog početka? Molim vas, dajte meni!
Hajde onda.
Jako davno, u dalekoj prošlosti,
bio je veliki prasak.
Golemi,
divovski
bum!
Kako da čovjek radi ovdje?
Hvala, Gunna.
Ali mislim da bi bilo bolje,
znaš, jer smo u stisci s vremenom,
da Jules uči sve kroz praksu.
Dobra ideja. Ikka…
Da.
-Ovo neće ići. -Što?
Ovo je kraj.
Svaki kraj je novi početak.
Dođi, Jules.
Kako da čovjek radi ovdje?
Zašto ste tako male?
-Nismo male. -Ti si velik.
Ozbiljno. Nevjerojatno!
To je osjetljivo pitanje.
Dobro.
Dakle, volite li raditi za Djeda Mr…
Za djeda?
-Raditi? Mi… -Teško se ovo može nazvati poslom, zar ne?
Ne, bleso.
-Božić je nešto najbolje ikad. -Zaista.
Zamisli… Božić je!
O, ne! Moramo raditi.
Mrzim Božić.
G. Clause?
Lijepo, zar ne?
Nije li preslatko?
Pogledaj ga.
Pogledaj.
Baš dirljivo.
Ovo je važan trenutak.
Mrzi Božić. Mrzi ga.
Proći će ga.
Ne znam. Nije još spreman.
-Ovo nije dobra ideja. -Proći će ga, Assa.
Ako ne, onda…
Onda…
-Onda ćemo vidjeti. -Djede.
Evo mog pomoćnika.
Prionimo na posao.
Samo malo! Što to radite?
Punimo božićne vreće.
Punite ih? Ne, ostat će prazne. Liječnik je rekao bez naprezanja.
-Ništa ne radim. -Ja ću.
Hajde.
Evo popisa, Gunna.
Hvala, g. Clause.
Nije li sjajno?
Dobro, Gunna. Slušam. Hajde.
Da, samo tren. Da vidimo.
„Kocke za slaganje za Milu.“
Kocke za slaganje…
Hej. Ovdje!
Ovdje. Ovdje su kocke za slaganje.
Ne.
„Lutkica s haljinom princeze za Tommy.“
-Ondje. -Da.
Gunna?
„Kolut na napuhavanje za Dominique.“
-Kolut. Stiže. -Oprezno.
-Hvataj. Eto. -Da.
Bravissimo.
Bravissimo
Oprosti, Gunna,
ali zaista nemamo vremena za to. Imamo posla.
Toliko talenta, a nitko ga ne želi čuti.
„Sljezovi kolačići prekriveni čokoladom i slatkiši.“
Slatkiši.
Hajde, Jules. Dođi.
Moj najdraži odjel.
Slatkiši.
Sjajno, zar ne?
Posluži se, Jules. Slobodno. Hajde.
Gdje su oni?
Što smo rekli o mobitelima na radnom mjestu?
Zabrinuta sam se za sina.
Možeš se brinuti tijekom pauze.
Zauzeti su. Neće te čuti.
Ali ne bi trebali biti zauzeti. Djed se mora odmarati.
Odmaraju se. Neće te čuti.
Loše vijesti. Ako ne prodamo više keksi ove godine, zatvorit će tvornicu.
-Što? -Upravo sam čuo u uredu.
Ali ovdje radim cijeli život.
Ljudi više ne žele ove stare kekse.
Moramo nešto poduzeti.
Večeras, kod mene. Vrijeme je za Keksorevoluciju.
-Ima li još popisa? -Ne.
Djeca danas više ne pišu kako spada.
-Kako da ovo pročitam? -Daj meni.
To je pismo malog djeteta.
Ima i crtež.
Vama je to crtež?
-Očito je, zar ne? -Onda samo meni nije.
Holgere…
-Hajde. -Vidi.
„Otto želi brata s kojim će se igrati.“
Jako dobro. Vidite? Ne trebamo ga ništa učiti.
Otto, zarez, želi brata.
Brat.
Da, ali… Čekajte.
Nećemo nekome dati brata kao poklon.
Dobro. Nema brata.
Samo malo. Onda…
Dat ćemo mu nogometnu loptu. Tako će brzo naći prijatelje za igru.
-Hej! -Dobro.
Nogometna lopta.
Ili društvena igra.
Naravno, da.
-Ovo neće funkcionirati. -Hoće.
Pogledajte koliko smo već napravili.
Crvena boja su svi bez poklona?
Više nego što sam mislio.
Ali zajedno možemo to večeras popraviti.
Večeras?
Ne. G. Claus se treba odmarati.
Assa.
Djed Mraz mora radit ono što Djed Mraz mora raditi.
Krenut ćemo zajedno iz Beča. Onda ćemo otići u Rim,
skrenuti za Pariz i završiti u Londonu. Eto.
Nastupi u Beču, Rimu, Parizu, Londonu.
Što uopće radim ovdje?
Radiš mi sjenu!
Kako da čovjek radi ovdje?
Moramo se vratiti kući prije mame.
Jules?
Noël?
Jules?
Mama je već ovdje.
-Mama. -Jules.
Napokon.
Zabrinula sam se. Mislila sam da nešto nije u redu. Zašto se niste javljali?
Nisam ništa čuo. Odmarao sam se. Jesi li ti čuo?
-Vidimo se sutra. -Vidimo se sutra, djede.
Ideš li?
-Evo. -Bok!
Ne znam što si učinio, ali hvala.
Nisam ništa učinio.
Djed je izgledao jako sretno. Ponosim se tobom.
Zakopčaj kaput.
Dolazak ovamo ipak nije bila loša ideja?
Bliže smo djedu.
To je i tata želio.
-Kako je bilo na poslu? -Zabavno.
Još se moram naviknuti na stvari.
-Smiješan je. -Farid?
Da. Tip koji me dovezao u bolnicu. Ne sjećaš se?
Mnogo je pomogao.
Kao i Jet.
-Dolaze večeras k nama. -Zašto?
Tvornica ima golem problem
i imam ideju kako pomoći s našim božićnim keksima.
Voliš te kekse, zar ne?
Znam da je teško, ali moramo krenuti dalje sa životom.
-Ugledaj se na sestru… -Ne moram ništa!
Jules!
-Oprosti, mama, ne mogu sad. -Što je bilo?
Ništa nije bilo.
Dakle…
Želiš izraditi svoje kekse umjesto Jantineinih
i iskrasti ih iz tvornice?
I distribuirati trgovinama umjesto starih?
I nadati se da će se svima svidjeti.
Jedna velika narudžba i tvornica je spašena.
To je sjajan plan.
Možda je malo prejednostavan.
Ne. Jednostavni planovi su najbolji.
Suzie, ti si božica.
Za Keksorevoluciju!
Jet?
Ne znam.
Što ako sve propadne?
Ne može propasti.
Moramo unijeti malo boje u ove mračne dane.
Želim pokazati Julesu i Noor da ne treba previše razmišljati o prošlosti,
nego da treba krenuti dalje, krenuti ispočetka.
Čak i ako je teško.
Što radiš?
Ništa.
Ovo je za sutra kod djeda.
Što radiš?
Ništa.
Noor.
Dobro, ali samo malo.
Hoće li Djed Mraz doći večeras?
Možda.
Laku noć.
Slušaj! To su njegove saonice.
-Djed Mraz nema saonice. -Ima.
Nema. Laku noć.
Kako će inače doći do naše kuće?
Ima…
Ne želi da su djeca budna kad ih posjeti.
-Zašto ne? -Zato. Hajde, idi spavati.
Ali želim ga nešto pitati.
Što?
Hoće li i tata dobiti poklon.
Kako se osjećate?
Dobro, Assa.
Da, ali mislim stvarno.
Kako se stvarno osjećate?
Jules nije jedini koji je izgubio nekoga.
I vama nedostaje, zar ne?
Da.
Nedostaje mi.
Ali moramo krenuti dalje sa životom.
-Polako, molim vas! -Da.
Ali ne previše polako.
Inače ćemo raditi do Uskrsa.
Jules.
Idemo ili…
-Jules. -Mislio sam da nećeš doći.
Ovo je zaista stvarno.
Da, zaista je stvarno.
Zašto nemaš kapu Djeda Mraza?
-Može li ovo? -Da, može.
-Spreman? -Hej.
Da.
Kamo idemo?
Obitelji „Hoffmeyer“.
-Gdje? -U Austriji.
Austrija.
-Ne možemo prvo Noorin poklon? -Ne, vaše poklone uvijek donesem na kraju.
Dobro.
Da.
Hans i Heinz.
Za Heinza.
Hej, Jules, ne diraj ništa.
„Za Djeda“?
To smo mi.
Ne bismo trebali ništa dirati.
Osim ako nije posebno za nas.
„Delphine…“
-Lecomte. -Da.
-Ona je draga djevojčica. -Autić.
Ovaj.
Daj mu svoj keks.
Nema ih više.
-Sigurno nema nikoga? -Da, na skijanju su.
Dobro.
Sjajno je biti Djed Mraz.
To, još jedan!
I još jedan! Ide brzo!
Hej!
Možete li skakati negdje drugdje?
Holgere, budi sretan za promjenu.
Ide sjajno.
-Da. -Sjajno?
Što ako se vrate i novi popis još nije gotov? Tko je onda kriv?
Gotovi smo.
-Jesu li sve vreće napunjene? -One koje smo mogle napuniti.
Da, čekamo nove popise. Holger ne može držati korak.
-Djede, dolaziš li? -Da, naravno.
Ne!
Što je na minus dva?
Minus dva?
Pa… Ne znam.
-Gunna? -Da, g. Clause?
-Što je na minus dva? -Na minus dva?
Knjige.
Da, mnogo… Hrpa knjiga.
Velike, teške knjige o…
Matematici.
Voliš li matematiku?
Zapravo, volim.
Francuskom. Mnogo knjiga o francuskom.
Voliš li francuski?
Ne baš.
Bile ste vrijedne.
-Jesmo. -Da.
Dakle? Jules.
Uživaš li pomagati Djedu Mrazu?
Da. Ali radim to samo jednom.
Da, i to je sjajno.
-Ona. -G. Clause?
Samo jednom?
U London!
Da pogodim. Keksi za Djeda?
Ne.
-Što piše? -Ništa.
„Djede, molim te, vrati tatu kući.“
To je dokaz da nisi sam.
Ne možeš vratiti tate?
Ne mogu.
Zdravo!
Zdravo, doma sam.
-Tata! -Eto te.
Jako si mi nedostajao. Kako si?
Idemo vidjeti mamu, može?
Želim ići kući.
Sljedeći, Max.
Iz Uz…
Uzbekistana.
Želi kotur…
Već ste se vratili?
Nije vam dobro?
Vaše rame? Što je?
Želi ići kući.
Znala sam. Rekla sam vam. Prerano je. On…
Pokušat ćemo opet sutra, u redu?
Pokušati?
Imamo jedan zadatak.
Jedan!
-Holgere, Max… -Sav moj trud uzalud!
Hajde, Jules.
Jučer si se baš zabavio kod djeda.
Bit će jako razočaran ako ne dođeš.
-Zdravo. -Bok.
Danas ćemo raditi kekse.
Lijepo.
-Radimo kekse. -Dobro.
Što želite za večeru na Badnjak?
Ništa prekomplicirano, molim.
Kekse!
A Jules?
Jules!
Moj crtež! Jules!
Jules je pisao po mom crtežu, mama!
„Vrati tatu kući.“
Ne želim više slaviti Božić! Zar je to tako teško? Govorim kineski?
Jules je baš glup!
Razgovarat ću s njim.
Moj crtež.
To je: „Zdravo, kako si?“ na kineskom. Mislim.
Ali to je sve što znam pa…
-Kako si? -Nisam dobro.
Pa…
Ja sam ovdje. Ako želiš razgovarati.
Ne, hvala.
Tata je umro lani.
Na Badnjak.
Nedostaje mi.
Ne želim više nikad slaviti Božić. Ali mama i Noor…
Kao da se ništa nije dogodilo.
Nitko te ne može prisiliti da budeš sretan ili radiš nešto što ne želiš.
Pogotovo ako nisi spreman.
A ako si pristao?
To nije važno.
Ako ne želiš, ne želiš.
Bok, djede.
Kako si? Kako ti je rame?
Još dan odmora i bit ću kao nov.
Bok, Jules.
Jules, pozdravi djeda.
Stvarno ne razumijem. Jučer je bio baš sretan.
Razveselit ću ga.
Žao mi je. Trebala sam ga ostaviti doma, ali…
Ne brini se.
Bit će sjajan dan, zar ne, Jules?
Dobro.
Oprosti.
„Peraje…“
„Mikroskop, bojice…“
Jules?
Jules, moramo požuriti. Peraje su ondje.
Jules, Amerika čeka.
Amerika.
Broadway
Chicago
Las Vegas…
Dobro, sljedeći.
„Mikroskop.“
Tko želi mikroskop?
„George, osam godina, iz New Yorka.“
New York
Mikroskop. Igrat će se jednom s njim i nikad više.
Mislim da je bolje da George iz New Yorka dobije loptu za ragbi.
Hajde, ljudi.
Ali želi mikroskop.
Dobro, sljedeći?
Dobro.
„Bojice.“
Ondje. One male kutije. Vidiš li ih?
Da. Idem po njih.
Mali ljudi, male kutije.
Ovako nikad neće funkcionirati!
Trebamo ih još mnogo.
Evo. „Biciklistička kaciga, slagalica, medvjedić.“
Ne, Jules, nema skateboarda.
Nema skateboarda. Moramo raditi dalje, inače nećemo dovršiti popis.
Utrkujmo se do kraja prolaza. Tri, dva, jedan, kreni!
Jules!
Nije pošteno. Nisam bila spremna.
Ikka! Hajde!
Ne radimo jedan po jedan. Jasno?
Da, gospođo.
Trebaš li prijevoz?
Ako vidi ovo, dobit ću otkaz.
Dobit ćeš ga i ako zatvore tvornicu.
Dobro, uzmete malo ovoga i izgladite.
Što sad?
Sve za Keksorevoluciju.
-Jet, što radiš? -Jet.
Jet, imaš li dopuštenje za odlazak na WC? Jet?
Dobro. Pazite da vas ne vidi.
Spasila si nas.
Sad stvarno moram na WC.
Ne može biti tako loše.
Može, bilo je grozno.
Još mrzi Božić iz dna duše.
Jules, već si gotov?
Želim ići kući.
Jules…
Još moramo dostaviti sve one poklone u Ameriku.
-Da. -Može, samo daj.
Ali, Jules…
Nitko me ne može prisiliti na ono što ne želim.
Možemo li kući?
Neću još odustati.
Samo ga treba malo pogurnuti.
A kako ćete to učiniti?
Neću ti reći.
-Hoćeš li nam se pridružiti? -Ne.
Ali ovo su keksi za Keksorevoluciju.
Tvoja mama je pravi junak.
Spasit će cijelu tvornicu.
Hajde.
-Halo? -Jules?
-Bok, bako. -Mama je tamo?
Ne znam.
-Sam si kod kuće? -Ne.
-Jeste li već postavili drvce? -Nismo.
Sigurno je mama kupila nešto fino za večeras? Za Badnjak?
Nije.
Nije?
Baš šteta.
Možda je sad u nabavci?
-Možda, ne znam. -Dobro.
-U redu. -Bok, bako.
Djede?
Jules!
Gunna.
-Zdravo. -Što radiš ovdje?
Jules, nešto grozno se dogodilo. Prava katastrofa.
-Grozno je. -Što se dogodilo?
Nisam bila ondje. Užasno. Osjećam se tako krivo.
Da sam bila ondje, učinila bih nešto.
Ne znam što bih učinila jer je jako velik.
Gunna, smiri se.
Što se dogodilo?
G. Claus je išao sam raznositi poklone.
I… on… je…
pao!
Jules.
Hoćeš li pripaziti na djeda?
Moramo li se preseliti?
Živjet ćemo bliže djedu.
Obećala sam tati da ću se brinuti za njega.
To mu je bila zadnja želja.
Jules?
O, ne! Pokvarila sam ga! Jules?
Hajde, učini nešto! Nemoj samo izgledati seksi!
-Jules. -Da?
Jules! Hvala Bogu. Dobro. Moramo odmah krenuti. Smjesta!
-Dobro. -Odmah!
Hej, dušo. Bok.
Napravile smo kekse.
Dobar dan.
-Tko si ti? -Ella, dadilja.
-Gdje je Jules? -Gore.
-Da, mama? -Dvadeset dvije?
Jedva ima 14 godina.
Petnaest.
Sram te bilo.
Mama, sad nije trenutak.
Nije trenutak?
-Gdje je Jules? -Kod belgijskog djeda.
Ne, nije ondje. Kuća je prazna.
A nije ni kod tebe.
Ne znaš ni gdje su ti djeca!
Stižem.
Moram ići. Jules je nestao.
Što radimo?
Moj sin…
Siroti djede.
-Boli li? -Boli.
Sve što je slomljeno
može se popraviti. Zar ne?
Kako si bio tako blesav da ideš sam?
Blesav? Nisam imao izbora, zar ne?
Djed Mraz ima dužnost donijeti darove ljudima.
Znam da se ne slažeš. Ali to je moje mišljenje.
Možeš li mi dodati štap i pomoći mi da ustanem?
-Ne, ja ću. -Moram krenuti.
Djede, ostani sjediti. Smiri se.
Nisam te trebao ostaviti.
Tata je…
Ostani ovdje.
Ja ću to napraviti.
Sam.
Vreće za Ameriku su pune?
-Skoro. -Ali odmah ćemo ih napuniti.
-Jesu li gotove? -Bit će dobro.
-Da.
Zaista ste mislili da neću prepoznati ove bojanke?
Imate sreće.
Sreće da trebam sve zaposlenike, inače biste već svi dobili otkaz.
Svi vi.
Moram pronaći Julesa.
Idi. Pobrinut ćemo se da ne primijeti.
Sigurno? Ne želim da dobijete otkaz.
Ne. Idi pronaći svog sina.
Žao mi je zbog ovih nevolja.
Nevolja? Nikad se nisam ovako zabavila.
Samo idi.
Već više od 20 godina radimo ovaj poznati božićni keks.
Tradicije postoje kako bi se nastavljale, ne uništavale.
Imate još jednu priliku.
Imate četiri sata da ispečete sve kekse.
Bolje da počnete.
Ovo je preveliko, zar ne?
Da vidimo. Jednog dana,
bit će ti taman, Jules.
Evo.
Dobro, ali radim ovo samo jednom.
Vidjet ćeš, Jules. Bit će nevjerojatno. Izgledaš fantastično.
Fantastično ili ne, nikad nećemo stići.
Hoćemo. Samo moraš vjerovati u to.
Što radiš?
Vjerujem u to. Vidiš?
Ne, još ne vjerujem u to.
Jules.
Budi oprezan.
Jules?
To!
-To, znao sam! -To, naprijed, Jules!
Jules, volimo te.
-Više nema boli? -Noga sad nije slomljena?
To je brzo zacijelilo.
Pogledajte!
Suzanne je.
Jesi li ga našla?
Ne još. Nemam pojma gdje je.
-Pametan je. Neće napraviti glupost. -Mogu li posuditi tvoj auto?
-Kakva drskost! -Naravno.
-Faride? Halo? -Suzanne.
Prvo uvališ tvornicu u nevolje,
a onda napustiš radno mjesto bez dopuštenja.
-Vratit ću se kad nađem Julesa. -Odmah se vrati ili nemoj uopće dolaziti.
Idem pronaći sina.
A ja ću joj pomoći.
I ja.
Onda ste otpušteni.
Svi vi.
Pecite.
Znači, lagali ste.
Nisam imao izbora, Assa.
Nije spreman. Rekla sam da nije spreman.
Ali ne. „Ne, moja noga.“ Lažete.
Tako da siroti dječak preuzme, a znate da ne želi.
To nije istina!
Želi. Samo to još ne zna.
Samo mora početi opet voljeti Božić. To je sve.
Jules! Zaustavite ga!
Ostani, Jules!
-Jules, vrati se! -Stani!
Ne idi na minus dva!
Otišao je na minus dva, g. Clause.
„Elizabeth Claus.“
„Wilhelmus Claus.“
„Otto Claus.“
„Henricus Claus.“
„Virginie Claus.“
Djed.
Tata.
Oprosti, Jules.
Oprosti, sinko moj.
Nadao sam se da ćeš opet zavoljeti Božić.
Tako bi mi bilo lakše…
objasniti ovo.
Titula Djeda Mraza, odnosno Bake Mraz,
prenosi se od pamtivijeka
s koljena na koljeno unutar naše obitelji, obitelji Claus.
Ali Djed Mraz živi vječno?
Ne, sinko.
Pogledaj mene. Ne.
Svi ostarimo.
I jednog dana slijedeći sve preuzme.
Tvoj je tata već neko vrijeme radio kao Djed Mraz.
Sve do…
Nesreće.
Da.
A ja sam mislio da si premlad.
Stoga sam opet počeo sve sam raditi.
Ali znaš, sinko…
Star sam, Jules. Izmoren.
Onaj pad, bolnica…
Pogledaj. To je pismo od tvog oca.
Napisao ga je posebno za tebe.
Svaki Djed Mraz
napisao je ovakvo pismo svom nasljedniku.
Jer jednog dana,
ti ćeš biti novi Djed Mraz.
Ne!
Trebao sam ti samo jednom pomoći!
Tata je mrtav.
I Djed Mraz je mrtav.
Jedanaest godina, plava kosa.
Da… Ne, od danas popodne. Da. U redu.
Da, hvala. Potražit će ga.
Hej. Bit će u redu.
Jules!
Jules, gdje si bio?
Posvuda smo te tražili!
-Gdje je djed? -Kod kuće.
Zašto nisi s njim? Trebao si se brinuti za njega!
Jules, baš znaš biti sebičan!
Vidi tko se vratio.
Svi su bili jako zabrinuti.
Prestani.
Ne moram biti sretan ako neću.
Da.
Ali nije isto ne biti sretan i terorizirati sve svojim samosažaljenjem.
Mama ti je izgubila posao zbog tebe.
Što?
Nisam trebala to reći.
Hej. Svi griješe.
I mame.
I ti misliš da sam pogriješila?
Ne. Daješ sve od sebe.
I Jules to zna.
Što je to?
Ništa.
Moj tata.
A da ga otvoriš?
Zašto ne?
Jer je to oproštajno pismo.
Ako ga pročitam…
stvarno je gotovo.
Nauči pustiti.
Što ti znaš o tome?
Još imaš svog tatu.
Ja nemam.
Sve sam izgubio.
Nema više baleta.
Nema više kratkih suknji.
Glupa nesreća.
Nitko to ne može popraviti.
Ljutnja na svijet neće to promijeniti.
Još imaš mnogo toga, Jules.
Otvori i pročitaj ga, molim te.
Samo razgovaraj s njim.
Da.
Oprosti zbog onog prije.
I meni je žao.
Dobila si otkaz zbog mene?
Ne. Uopće.
Samo sam bila blesava.
Jednostavni planovi nisu uvijek najbolji.
Mislila sam da mogu sama spasiti tvornicu. Da će svi voljeti naše kekse.
Jedna velika narudžba naših keksi i onda…
Pa…
Da uneseš malo boje u ove mračne dane.
Jules, ako čitaš ovo, to znači da me iz nekog razloga više nema.
Ovo nije oproštajno pismo. Ovo je nov početak.
Baš kao što je djed jednom preuzeo od svog oca,
i ti ćeš nastaviti ovu tradiciju.
Nisam više ovdje, ali živim dalje u tebi.
Na tebi je da uneseš svjetlo u tamu.
Ti si moje srce koje kuca.
Zajedno smo Djed Mraz.
Zauvijek.
Jules?
Moram ići.
-Ali ne smiju znati. -Što ćeš učiniti?
-Pustiti i nastaviti. -Nastaviti što?
Spasit ću Božić.
Jesi li dobro?
Nikad nisam bio bolje.
Hvala.
Za što?
Sretan Božić!
-Zašto su svi tako tužni? -Jules! Vratio se.
Proslava je. Slavi se novi početak.
-Stvarno? -Zaista?
-Idemo, na posao! -Ljudi!
-Stižemo. -Da.
Isti otac.
Dobro došao, Djed Mraz Jules.
Bilo je i vrijeme, zar ne?
Jules, sigurno ne moram s tobom?
Ne. Ići ću malo zaobilaznim putem.
Koji nije baš dobar za tvoje zdravlje.
Trebam li se zabrinuti?
Živjela Keksorevolucija!
Može li mi netko objasniti što je Keksorevolucija?
Da.
Ovo ima okus po Božiću.
Jedna velika narudžba.
Uživajte, gđo Predsjednice.
Želi li i ti keks?
Fino, zar ne?
Da, volimo te!
To!
-Kul, zar ne, Holgere? -Pogledajte!
Prekrasno, Holgere.
Jules!
Predsjednica SAD-a želi moje kekse?
Kekse u boji. Dobro.
Da.
Ti keksi u boji!
Keksi u boji. Ti…
Gdje su keksi u boji?
Hej! Gdje su keksi u boji?
Zašto mi nitko ne odgovori kad pitam nešto?
-Idem provjeriti kako je Jules. -Ne, ja sam upravo.
Želi još malo ostati u sobi.
U redu.
Ali neće se duriti u sobi cijeli Badnjak?
Mama, gladna sam.
Dobro. što si mislila za večeru?
Ne znam.
-Što imaš u smočnici? -Ništa.
Ja ću.
Nisam stigla uz sve što se događalo.
Noortje, dođi. Idemo u kupovinu.
Može? Kupit ćemo nešto fino za božićnu večeru.
Špageti!
Pa…
Moraš se vratiti.
Predsjednica SAD-a želi
tvoje kekse.
Što? Kako je to moguće?
Napravila je veliku narudžbu
za božićnu večeru sa svim šefovima država.
Ako ovo dobro odradimo,
bit ćemo redoviti dobavljač i tvornica će biti spašena.
Što?
Hajde, moramo večeras poslati te kekse.
-Večeras? -Da.
Žao mi je, ne stignem.
Zašto ne?
Jer ćemo večeras slaviti Božić.
Obećala sam.
Možemo sutra slaviti Božić.
Sigurno?
Da.
Dobro. Tko želi pomoći?
-Ja. -Ja ne.
Idem u kupovinu s bakom. I Ella može s nama.
Nikad nećemo stići.
Bar smo pokušali.
Trebate pomoć?
-Ne biste li trebali slaviti kod kuće? -Apsolutno.
Stoga se bacimo na posao da svi stignemo kući za večeru.
Hajde!
Jantien, gdje je to tijesto?
Da, radim na tome.
Ne trebam odgovor samo zato što sam postavila pitanje.
Hajde, peci.
Jantien!
Hajde!
-Je li to bila zadnja? -Još jedna kuća u Londonu.
Jesi li spreman za polijetanje? Da?
Tri, dva, jedan!
-Hajde, što mu toliko treba? -Ne mogu izdržati!
Idemo do mame.
Hajde, Jules.
Znao sam!
Hajde, pokaži malo entuzijazma!
Bravo, sinko. Bravo.
Jules!
Julesić! Kako si sve to tako brzo naučio?
Najviše sam naučio da je tata ovdje.
Naravno, sinko.
Oduvijek sam znao da imaš to u sebi.
Možeš ti to.
Gotovi smo.
Ne, nismo.
Uspjeli smo.
Sretan Božić, svima!
-Sretan Božić! -Sretan Božić!
Hajde.
Što je bilo?
Jules?
Bit će u redu.
Sretan Božić.
Njegov plan.
Ti si to učinio?
Što je ovo?
Božićno drvce i mnogo poklona!
Jules!
Dobro.
Spašavaš Božić?
Ella.
Ima dar i za tebe.
Pogledaj.
Dragi prijatelji, idem ja.
Lijepo, zar ne?
Faride, čekaj.
Dođi.
Oprezno, jako je vruće.
-Bravo! -Oprezno.
-Da. -Ukusno.
Sniježi!
Htjela bih da nazdravimo.
Za lijepi bijeli Božić.
Da.
-Živjeli. -Živjeli.
Bijeli Božić.
Što misliš, Jules?
-Isto vrijeme iduće godine? -Naravno.
Baš slatko.
Sretan Božić!
Prijevod titlova: Nina Pisk