Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫"מושיענו נולד ביום חג המולד…"‬
‫הלילה, הטמפרטורות יצנחו אל מתחת לאפס‬ ‫וירד שלג קל.‬
‫זה נורא.‬ ‫-מחר יוסיף להיות קר עם עננות גבוהה.‬
‫הטמפרטורה המרבית‬ ‫תהיה בין ארבע לאפס מעלות.‬
‫יש רוח קלה מדרום-מערב.‬
‫כן, מאזינים,‬ ‫נראה שיהיה לנו חג מולד לבן השנה‬
‫כי צפוי שלג רב יותר מחר.‬
‫שלג רב יותר.‬
‫את חייבת להיכנס לשם.‬ ‫-לאן?‬
‫לשם.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫כן.‬ ‫-באמת?‬
‫כן, אימא.‬
‫אלוהים, זה כל כך צפוף.‬
‫הגענו כבר?‬
‫אין לי מושג קלוש, מותק.‬
‫כמעט.‬
‫אימא, את עזרת לנו לעבור דירה.‬ ‫-אז לא היה חשוך בחוץ.‬
‫זהירות!‬ ‫-כמעט פגעת באנשים האלה.‬
‫טוב…‬
‫הרחובות האלה כל כך צרים.‬
‫מהם זיכרונות החג היפים ביותר שלכם?‬
‫שתפו אותם איתנו ב-08…‬
‫היי! תיזהרו.‬
‫פני כאן ימינה.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫ג'ול, תעזור לנו עם הקופסאות?‬
‫בטח.‬
‫זו תוכנית ממש לא טובה.‬
‫למה את עושה את זה, סוזי?‬
‫אימא, תראי.‬
‫מקסים, נכון, מותק?‬
‫למה שלא תישארו בהולנד?‬
‫למה אתם צריכים לעבור לבלגיה?‬
‫זה פשוט לא יעבוד.‬
‫אימא, כבר דיברנו על זה.‬
‫אימא, אני רעבה.‬
‫כבר אכין לך משהו לאכול.‬
‫סוזי, מותק…‬
‫אולי תשאירי את הילדים איתי‬ ‫כדי שיחגגו את ערב חג המולד?‬
‫נוכל לחגוג אותו כאן.‬
‫את חושבת רק על עצמך!‬
‫מה את רוצה?‬
‫שאבכה בפינה בהולנד?‬
‫אני אתחיל כאן מחדש.‬
‫אנחנו נעבור את זה.‬
‫טוב…‬
‫אל תדאגי.‬
‫תגידו שלום לסבתא, בבקשה.‬ ‫-היי!‬
‫ביי, סבתא.‬ ‫-ביי, יקיריי.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫ביי, ג'ול.‬ ‫-ביי.‬
‫את תשני את דעתך.‬
‫הבית החדש שלנו.‬
‫זו התחלה חדשה.‬
‫בשביל כולנו.‬
‫איפה קישוטי חג המולד?‬
‫אין לנו עדיין.‬
‫היי.‬
‫מחר אקנה עץ חג מולד.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫ואז נקשט את הבית‬ ‫ונחגוג את חג המולד כמו פעם.‬
‫לא! את לא קולטת?‬
‫אי אפשר לחגוג כמו פעם!‬ ‫לעולם לא נוכל לחגוג שוב את חג המולד!‬
‫אני שונא את חג המולד!‬
‫שלום.‬
‫רצינו להגיד שלום.‬ ‫אימא בבית? או אבא?‬
‫שלום.‬
‫אני מצטערת. הבן שלי…‬
‫נחגוג את חג המולד, נכון, אימא?‬
‫כן, בטח, מותק.‬
‫ג'ול רק צריך קצת זמן.‬
‫אני סוזן. וזו נור.‬
‫היי, נור. אני אלה.‬ ‫-אני סטף.‬
‫הבאנו לכם מתנה קטנה.‬ ‫-כן.‬
‫ברוכים הבאים לרחוב.‬
‫מתנת חג מולד קטנה.‬ ‫-כן.‬
‫נכון? זה חג המולד.‬
‫נחמד מאוד, תודה.‬
‫כן.‬
‫מותק.‬ ‫-יפהפה.‬
‫תראי, מותק.‬
‫רואה את האור הזה, ג'ול?‬
‫זה אור השמש שתמיד חוזר.‬
‫לכן אנחנו חוגגים את חג המולד.‬
‫נכון? כדי לחגוג את האור שתמיד חוזר.‬
‫לא משנה כמה חשוך יהיה.‬
‫בסדר, ילדים. אנחנו חייבים ללכת.‬
‫אני נשאר כאן.‬
‫סליחה, מותק, אבל אתה לא יכול.‬
‫אתה צעיר מכדי להישאר לבד בבית.‬
‫אין מה לאכול בבית.‬
‫כן, בסדר. דגני בוקר.‬ ‫אבל זה לא יעזור לך לגדול.‬
‫וחוץ מזה, סבא מחכה לראות אותך.‬
‫סבא!‬
‫בוא, ג'ול.‬ ‫אני לא רוצה לאחר ביום הראשון שלי.‬
‫עוד קצת למעלה.‬ ‫-נכון.‬
‫נחמד מאוד.‬
‫טוב… היי, שכנה.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫שכנה, ראית את זה? תראי.‬
‫אין לנו עדיין קישוטים לחג המולד.‬
‫אבל אימא תקנה עץ חג מולד אחר כך.‬
‫כן?‬
‫זה ממש מגניב. תראי.‬
‫נשארו לנו הרבה קישוטים.‬
‫אולי נוכל להכין קישוטים משלנו יחד?‬
‫את רוצה לעשות את זה?‬ ‫-כן.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫שלום.‬ ‫-בואי, נור. נלך לראות את סבא.‬
‫ביי, אלה!‬ ‫-ביי-ביי!‬
‫אני מכירה את הדרך!‬
‫סבא!‬
‫מלאכית קטנה שלי.‬
‫סבא, אני לא מלאכית.‬
‫אנחנו כאן.‬
‫בוקר טוב.‬
‫סבא?‬ ‫-כן?‬
‫למה עוד לא קישטת את העץ?‬
‫חיכיתי לך, כמובן.‬
‫כן!‬
‫היי, ג'ול.‬ ‫-היי.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫המשמרת שלי מסתיימת בשש,‬ ‫ואגיע לכאן מייד בסיומה.‬
‫ואם תצטרך משהו…‬ ‫-אל תדאגי.‬
‫ככל שהם כאן יותר, אני אוהב את זה יותר.‬
‫ואת תהיי נהדרת, נכון? בעבודה החדשה שלך.‬
‫את יצרנית העוגיות הכי טובה שאני מכיר.‬
‫וכמה יצרני עוגיות אתה מכיר?‬
‫אימא הולכת לקנות עץ חג מולד.‬
‫לא.‬
‫היא כן.‬
‫תתנהגי יפה.‬ ‫-בסדר.‬
‫ביי, ג'ול.‬
‫נתראה בערב.‬
‫ביי, אימא.‬ ‫-ביי.‬
‫היכנסו. הביטו מסביב.‬ ‫-תודה.‬
‫איזה חמוד.‬ ‫-כן.‬
‫למה לדוב הזה יש תחבושת על הרגל?‬
‫היא שבורה.‬
‫אבל כל מה שנשבר ניתן לתקן.‬
‫מה עם הפאזל הזה?‬ ‫הוא נחמד. הוא רטרו…‬
‫כן, תראי אותו.‬ ‫ -כן, זה…‬
‫זה וינטג'.‬ ‫-זה נהדר.‬
‫הוא שלם?‬
‫כמעט. חסר חלק אחת,‬ ‫אבל זה הופך את זה למרגש.‬
‫איזה חלק?‬
‫לא תדעו עד שהוא יסתיים.‬
‫כן. אני מניח שזה נכון.‬
‫לא נעשה את זה. מצטערת.‬ ‫-לא, לא נעשה את זה.‬
‫תראה, זה כל כך מיושן.‬ ‫כל כך מיושן, זה נהדר.‬
‫כן.‬ ‫-נחמד, לא?‬
‫כמה זה עולה?‬
‫זה לא למכירה, מצטער.‬
‫הכול למכירה.‬
‫הרבה דברים. אבל לא הכול.‬
‫כן. בוא נלך.‬
‫אולי תחפש במקום אחר.‬ ‫-כן. אני חושב שכדאי.‬
‫תודה.‬
‫ביי.‬
‫אני רוצה שוקו חם.‬
‫גם אני.‬
‫וג'ול?‬ ‫-לא אכפת לי.‬
‫שלושה שוקו חם. שלושה.‬
‫אני אכין.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫אני אעזור לנורטייה עם עץ חג המולד.‬
‫בוא נסדר את הקישוטים קודם.‬ ‫-טוב. בואי הנה.‬
‫יופי.‬
‫מונית!‬
‫"לסנטה"?‬
‫סבא?‬
‫שלום, מר קלאוס. זה אתה?‬
‫אוי, מר קלאוס. חזרת.‬
‫שלום, מי שם?‬
‫כן? שלום? מי שם? דבר.‬
‫זהה את עצמך. מי אתה?‬
‫פורץ!‬ ‫-חבר'ה, יש פורץ!‬
‫פורץ? אל תיבהלו.‬ ‫-כוננות אדומה!‬
‫יש פורץ!‬
‫היי, ג'ול.‬
‫השוקו החם מוכן?‬
‫אתה בסדר, ילדי?‬
‫איפה אתה…‬
‫אתה סנטה קלאוס?‬
‫אני לא יודע…‬ ‫-סבא.‬
‫אתה סנטה קלאוס?‬
‫זה לא הזמן, ג'ול.‬ ‫-אתה סנטה קלאוס?‬
‫אני שונא את חג המולד.‬
‫ג'ול. זה בלתי אפשרי, ילדי.‬
‫סבא, זה צריך להיות למעלה.‬
‫נכון. אני בא.‬
‫אתה רוצה לעשות את זה?‬
‫תני לי.‬
‫סבא!‬
‫אנחנו תמיד מדייקים.‬ ‫המדים שלנו נקיים.‬
‫בלי תכשיטים, כמובן.‬
‫כן, זה הגיוני.‬
‫ברנדה, מה אמרתי‬ ‫על טלפונים ניידים במקום העבודה?‬
‫עושה שיחות בעבודה.‬
‫את מאמינה?‬
‫אני לא צריכה תשובה רק כי שאלתי שאלה.‬
‫אנחנו עובדים במשמרות‬ ‫של שבע שעות ושלושים דקות.‬
‫את מקבלת הפסקת צוהריים של 45 דקות.‬
‫זה עבה מדי.‬
‫אנחנו מביאים לעצמנו ארוחות,‬ ‫כי לא נאכל את העוגיות שכאן, נכון?‬
‫טוב, לפעמים נצטרך, כי…‬
‫מה זה?‬
‫נכון.‬
‫זו עוגייה כושלת.‬ ‫מה אנחנו עושים עם עוגיות כושלות?‬
‫נכון.‬
‫מה עושים כשצריכים‬ ‫הפסקת שירותים בשעות העבודה?‬
‫אוכל ללכת…‬
‫נבקש רשות מהמנהלת.‬
‫אנחנו לא עוזבים את סביבת העבודה שלנו‬ ‫בלי רשות לשירותים.‬
‫הבנת הכול?‬
‫אני שואלת אם הכול ברור.‬
‫אה, שאלה אמיתית. כן.‬
‫כן, זה ברור מאוד.‬
‫הינה. סביבת העבודה שלך.‬
‫אמרו לי שאוכל לעצב עוגייה משלי.‬
‫ו…‬
‫אלה עוגיות חג המולד‬ ‫שאני מכינה עם הילדים שלי.‬
‫כולם אוהבים אותן.‬
‫אנחנו מכינים כאן עוגיות, לא ספרי צביעה.‬
‫רוצה לטעום אחת?‬ ‫-העוגיות היחידות שמכינים כאן הן שלנו.‬
‫מובן?‬
‫היא תמיד ככה?‬
‫אני סוזן.‬
‫אני יט, נעים מאוד.‬
‫כן. אנחנו צריכות לארוז את העוגיות.‬
‫מי רוצה עוגיות משעממות כאלה?‬
‫כן…‬
‫גברת ינטין יצרה אותם ככה.‬
‫עוגיות משעממות וחסרות צבע‬ ‫שנוצרו על ידי מפלצת.‬
‫רוצה לטעום אחת?‬
‫טוב, אני בטוחה שהן ממש טובות,‬ ‫אבל אולי עדיף…‬
‫בזמן הפסקת הצוהריים שלנו.‬ ‫-קדימה.‬
‫הכנתי אותן בעצמי.‬
‫הן טובות.‬
‫מה קורה פה?‬
‫פאריד. כפתר את המעיל שלך.‬
‫סליחה. כן?‬
‫סוזן?‬ ‫-כן?‬
‫יש לך שיחת טלפון.‬
‫את סוזן?‬ ‫-כן.‬
‫היי, אני פאריד.‬ ‫-היי.‬
‫כן.‬
‫הלו?‬
‫כן, אני בדרך.‬
‫מה קרה?‬
‫חמי בבית החולים.‬
‫הוא נפל. אני…‬ ‫אני צריכה להגיע לאופניים שלי.‬
‫לא, אני אקפיץ אותך. יש לי מכונית.‬
‫מה עם העבודה שלך?‬ ‫-לא. המשפחה חשובה יותר. בואי.‬
‫סוזן? פאריד?‬
‫אף אחד לא עוזב את סביבת העבודה שלו.‬
‫טוב…‬
‫הינה הם.‬
‫אימא.‬ ‫-היי, מותק.‬
‫היי. אתם בסדר?‬
‫סבא נפל.‬
‫איפה הוא עכשיו?‬ ‫-שם בפנים.‬
‫היי, אני פאריד. אני עובד עם אימא שלך.‬
‫עדיף שאחכה במכונית.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫תודה.‬
‫את האימא?‬ ‫-כן.‬
‫מה שלומו?‬ ‫-היה לו מזל.‬
‫הכתף הזאת תחלים, אבל הנפילה הייתה סימן.‬
‫הוא באמת צריך להתחיל להירגע.‬
‫ובעיקר, אסור לו להתרגש‬
‫כי אולי לא יהיה לו מזל בפעם הבאה.‬
‫אפשר לראות אותו?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫הוא יצטרך להישאר ללילה להשגחה.‬
‫בסדר. בוא.‬
‫היי, אל תדאג. זה יהיה בסדר.‬
‫לא.‬
‫זה לא יהיה בסדר.‬ ‫-ג'ול.‬
‫אימא?‬
‫אבא עשה בתאונה.‬
‫זה יהיה בסדר.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫ג'ול?‬
‫סבא רוצה לראות אותך.‬
‫אתם כל כך דומים.‬
‫שניכם עקשנים באותה מידה.‬
‫היי…‬
‫אני מבינה שזה קשה.‬
‫אבל תעשה את זה בשביל סבא.‬
‫בבקשה?‬
‫אימא.‬
‫היי, אימא.‬ ‫-היי, סוזי.‬
‫היי. תקשיבי, הייתי בסופרמרקט,‬
‫והיו להם ז'קטים זוהרים נהדרים‬
‫עם אורות חמודים עליהם.‬
‫אימא, סבא בלגיה בבית החולים.‬
‫מה קרה?‬
‫טוב, אין סיבה לדאגה.‬
‫טוב, אז למה הוא בבית החולים?‬ ‫אני מניחה שלא בשביל הכיף.‬
‫סליחה, גברתי?‬
‫חכי רגע, אימא.‬
‫תגידי שלום לסבתא?‬
‫היי, סבתא.‬ ‫-היי, נורטייה.‬
‫גם את בבית החולים?‬
‫כן. האמבולנס לקח אותנו.‬
‫זה מפחיד. כולם בסדר?‬
‫אימא בכתה. וגם אני.‬
‫אוי, מתוקה.‬
‫סנטה עדיין לא היה בבית שלנו.‬
‫אבל הוא יגיע בקרוב.‬
‫תוך זמן קצר,‬ ‫תמצאי המון מתנות מתחת לעץ חג המולד.‬
‫אין לנו עץ חג המולד.‬
‫סבא, מה אתה עושה?‬
‫אני לא צריך את הדברים האלה, ג'ול.‬ ‫הלב שלי בסדר.‬
‫הייתה לי רק סחרחורת קלה.‬ ‫-בבקשה, סבא. אל תעשה את זה.‬
‫אני חייב לחזור לעבודה.‬ ‫אתה יודע את זה היטב.‬
‫איפה כדור השלג?‬ ‫-אתה צריך להירגע. הרופא…‬
‫הרופאים האלה לא יודעים מה הם אומרים. באמת.‬
‫עדיף שהילדים יישארו כאן. בואי אחריי.‬
‫ג'ול! גברת.‬
‫מר קלאוס, החיישנים צריכים להישאר במקומם.‬
‫כדור השלג. לך תביא את כדור השלג.‬
‫לך תביא אותו, ג'ול!‬
‫ג'ול?‬
‫-יש לי כריך גם בשבילך.‬ ‫-תודה, אבל בדיוק אכלתי.‬
‫אני לא אוהב גזרים, אימא.‬
‫בכריך חייב להיות גזר.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫היי, אימא.‬ ‫-היי. חזרתם הביתה?‬
‫כן. בדיוק חזרנו.‬
‫מה קרה לו?‬
‫טוב, שום דבר רציני,‬ ‫הוא רק עבד קשה מדי.‬
‫עבד קשה מדי?‬
‫אימא.‬
‫מה שלום הילדים?‬ ‫-כן, הם בסדר. בסדר.‬
‫השכנה שלנו, אלה, נמצאת כאן.‬
‫היא תשמור על הילדים‬ ‫כי אני צריכה לחזור לעבודה.‬
‫השכנה? בת כמה היא?‬
‫בת כמה?‬ ‫-15.‬
‫עשרים ושתיים.‬
‫העיפרון שלי.‬ ‫-אתקשר בערב. אני חייבת ללכת.‬
‫את תהיי בסדר?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫שנכין קישוטים משלנו לחג המולד?‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫טוב. נהיה בסדר.‬
‫תתקשרי כשתצטרכי משהו.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. ביי, נור.‬ ‫-ביי, אימא.‬
‫תדאגי שג'ול גם יאכל כריך.‬ ‫-כן.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי, ג'ול!‬
‫קדימה, ג'ול. מה אבא היה עושה?‬
‫בבקשה. כריך…‬
‫בלי גזרים.‬
‫יש לך מספריים ודבק?‬ ‫-כן.‬
‫אבל אני לא יודע איפה הם.‬ ‫-בסדר.‬
‫אל תדאג לסבא שלך. הוא יהיה בסדר.‬
‫הוא רק צריך לנוח.‬
‫כן, אבל הוא לא נח.‬
‫באמת שלא.‬
‫טוב, אז מישהו יצטרך לשמור גם על סבא.‬
‫סבא?‬
‫סבא? מה אתה עושה?‬
‫אני בורח.‬ ‫-גם אני ברחתי.‬
‫אז? הבאת את כדור השלג?‬
‫זה למחר.‬ ‫-מחר?‬
‫קודם אתה צריך לנוח.‬ ‫-אני לא יכול, ג'ול.‬
‫אני צריך ללכת עכשיו.‬
‫הילדים מחכים למתנות שלהם.‬
‫אני אבוא לעזור לך.‬
‫חשבתי שאתה שונא את חג המולד.‬
‫זה נכון.‬
‫אבל לא שונא אותך.‬
‫אני לא רוצה לאבד גם אותך.‬
‫גם אני מתגעגע אליו, ילדי.‬
‫אתה מבטיח שתישאר כאן הלילה?‬
‫כן.‬
‫אתה בטוח שתהיה בסדר?‬
‫אתה יכול לגור אצלנו.‬
‫לא. הרבה יותר נוח לי פה.‬
‫ואני כאן כדי לשמור עליו.‬
‫בחייך, אימא.‬
‫בבית יש רק בנות.‬ ‫-כן.‬
‫והן רוצות להכין קישוטים לחג המולד.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-אבל…‬
‫אבל אתה תירגע, נכון?‬
‫ואל תשכח את התרופה שלך.‬
‫והמשחה לכתף שלך.‬ ‫-בטח.‬
‫טוב, בסדר…‬
‫תשמור עליו, נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫בסדר.‬
‫בטוח אתם לא רוצים לבוא לבית שלנו?‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫כן!‬
‫אני רוצה להצטרף. עד שתחלים.‬
‫בסדר?‬
‫נראה כאן נחמד, לא?‬
‫אבל איפה אנחנו?‬
‫כאן.‬
‫איך זה אפשרי?‬ ‫-היי!‬
‫אתה יכול ללכת לדבר במקום אחר?‬
‫לחלקנו יש עבודה.‬
‫היי, תירגע. תירגע.‬
‫יש לי בשורות טובות.‬
‫אני שמח בשבילך.‬
‫הינה הוא.‬
‫הולגר.‬
‫זה ג'ול.‬
‫אנחנו מפגרים בלוח הזמנים.‬
‫כן, אני יודע. לכן הבאתי את ג'ול.‬
‫ילד?‬
‫איקה, יש לנו ילד!‬
‫מה? ילד? מתי?‬
‫עכשיו.‬ ‫-טוב, אל תיבהלי.‬
‫מגבות, מים חמים, שמן עיסוי.‬
‫תנשמי, גונה. תנשמי, בסדר?‬
‫איקה, היא מדברת על…‬
‫הולגר. אלה עניינים של נשים.‬
‫תנשמי, גונה. תנשמי, בסדר?‬
‫ותישארי רגוע. תישארי רגוע!‬
‫-יש לך כבר שם?‬ ‫-כן. ג'ול.‬
‫ג'ול?‬
‫מצחיק.‬
‫מר קלאוס.‬
‫איפה היית כל הלילה?‬
‫דאגנו כל כך.‬
‫אזה היקרה.‬
‫זה ג'ול.‬ ‫-ג'ול?‬
‫שתי טיפות מים.‬
‫כן. וג'ול כאן כדי לעזור לנו.‬
‫כן. כי הרופא אמר שסבא צריך להירגע.‬
‫אבל הרופאים האלה לא יודעים מה הם אומרים.‬
‫כן, אבל מה הם אומרים?‬ ‫-שסבא צריך לנוח.‬
‫אני בסדר.‬
‫רק כתף כואבת.‬
‫יש לך פתק מרופא?‬
‫אני צריך אותו‬ ‫כדי לתעד את זה בשביל המנהל שלי.‬
‫הולגר.‬
‫מר קלאוס, תוריד אותי.‬
‫בסדר. שב.‬
‫איקה, שמיכה.‬
‫מר קלאוס צריך לנוח.‬
‫אני מטפלת בזה.‬
‫וגונה? כוס תה?‬
‫תה?‬
‫אבל השיער שלי מסתלסל מהאדים.‬
‫לא משנה, גונה.‬ ‫לא משנה, אנחנו לא שותים תה.‬
‫איקה, תחזרי. בואי לכאן, לכאן. תנחתי.‬
‫תקשיבו. חבריי.‬
‫בגלל השהות המיותרת שלי בבית החולים,‬
‫כבר איבדנו יותר מדי זמן.‬
‫נכון.‬ ‫-אז נצטרך להתאמץ מאוד.‬
‫כי מחר כבר ערב חג המולד.‬
‫מר קלאוס. לא, אתה צריך לנוח.‬
‫נכון.‬ ‫-אבל…‬
‫בגלל זה אני כאן.‬
‫זה מבטיח.‬
‫הולגר.‬ ‫-מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫כן, מה אנחנו רוצים שהוא יעשה?‬
‫ג'ול צריך ללמוד הכול מההתחלה.‬
‫מר קלאוס!‬
‫מההתחלה? בבקשה, הרשה לי.‬
‫בבקשה.‬
‫לפני זמן רב מאוד,‬
‫היה מפץ גדול.‬
‫בום ענקי, עצום!‬
‫איך אדם אמור לעבוד כאן?‬
‫תודה, גונה. תודה.‬
‫אבל אני חושב שיהיה עדיף,‬
‫כי אנחנו קצת לחוצים בזמן, ‬
‫שג'ול ילמד הכול בצורה מעשית.‬
‫רעיון נהדר. איקה…‬
‫כן.‬
‫זה לא יעבוד.‬ ‫-מה?‬
‫זה הסוף.‬
‫כל סוף הוא התחלה חדשה.‬
‫בוא, ג'ול.‬
‫איך מישהו אמור לעבוד כאן?‬
‫למה אתן כל כך קטנות?‬
‫אנחנו לא קטנות.‬ ‫-אתה גדול.‬
‫ברצינות. את מאמינה?‬
‫זה עניין רגיש.‬
‫בסדר.‬
‫טוב? אתן אוהבות לעבוד אצל סנט…‬
‫אצל סבא?‬
‫לעבוד? אנחנו…‬ ‫-בקושי אפשר לקרוא לזה עבודה, נכון?‬
‫לא, ילד טיפשון.‬
‫חג המולד הכי טוב בעולם.‬
‫נכון.‬ ‫-תארו לכן…‬
‫זה חג המולד!‬
‫לא! אנחנו חייבות לעבוד.‬
‫אני שונא את חג המולד.‬
‫מר קלאוס?‬
‫נחמד, לא?‬
‫נכון שזה מקסים?‬
‫תראו אותו.‬
‫תראו.‬
‫זה כל כך נוגע ללב.‬
‫זה רגע חשוב.‬
‫הוא שונא את חג המולד. שונא.‬
‫זה יעבור.‬
‫לא יודעת. הוא עוד לא מוכן.‬
‫לא נראה לי שזה רעיון טוב. ‬ ‫-הוא יתעשת.‬
‫ואם הוא לא, אז…‬
‫אז…‬
‫אז נראה.‬ ‫-סבא.‬
‫הינה העוזר שלי.‬
‫בוא, נתחיל לעבוד.‬
‫רגע. מה אתם עושים?‬
‫ממלאים את שקי חג המולד.‬
‫למלא אותם? לא.‬ ‫שהשקים האלה יישארו ריקים.‬
‫הרופא אמר לך להירגע.‬
‫אני לא עושה כלום.‬ ‫-אני כן.‬
‫בוא.‬
‫הינה הרשימה, גונה.‬
‫תודה, מר קלאוס.‬
‫וואו.‬
‫נכון שזה נהדר?‬
‫טוב, גונה. דברי אליי. קדימה.‬
‫כן, רגע. בוא נראה.‬
‫"אבני בניין למילה."‬
‫אבני בניין…‬
‫היי. כאן.‬
‫כאן. אבני הבניין כאן.‬
‫לא.‬
‫"בובה קטנה עם שמלת נסיכה לטומי."‬
‫שם.‬ ‫-כן.‬
‫גונה?‬
‫"גלגל ים לדומיניק."‬
‫גלגל ים. מיד מגיע.‬ ‫-תיזהר.‬
‫תפוס. הינה.‬ ‫-כן.‬
‫בראביסימו.‬
‫בראביסימו!‬
‫מצטער, גונה,‬
‫אבל אין לנו זמן לזה. יש לנו עבודה.‬
‫כל כך הרבה כישרון‬ ‫ואף אחד לא רוצה לשמוע אותו.‬
‫"מרשמלו מצופה שוקולד,‬ ‫סוכריות מחליפות צבעים וממתקים."‬
‫ממתקים.‬
‫בוא, ג'ול. בוא.‬
‫הינה, המעבר האהוב עליי.‬
‫ממתקים.‬
‫נהדר, נכון?‬
‫תאכל קצת, ג'ול.‬ ‫תאכל, כולם שלך. קדימה.‬
‫איפה השניים האלה?‬
‫מה הסכמנו‬ ‫לגבי טלפונים ניידים במקום העבודה?‬
‫אני דואגת לבן שלי.‬
‫תדאגי לו בהפסקת הצוהריים שלך.‬
‫הם עסוקים. הם לא ישמעו אותך.‬
‫אבל הם לא אמורים להיות עסוקים.‬
‫סבא צריך לנוח.‬
‫הם נחים. הם לא ישמעו אותך.‬
‫חדשות רעות.‬
‫אם לא נמכור יותר עוגיות חג המולד השנה,‬ ‫המפעל ייסגר.‬
‫מה?‬ ‫-כן, בדיוק שמעתי את זה במשרד.‬
‫אבל עבדתי כאן כל חיי.‬
‫אנשים לא רוצים את העוגיות הישנות האלה.‬
‫צריך לעשות משהו.‬
‫הערב, בבית שלי.‬
‫הגיע הזמן למהפכת עוגיות.‬
‫יש לך עוד רשימות?‬ ‫-לא.‬
‫ילדים בימינו כבר לא כותבים כמו שצריך.‬
‫איך אני אמור לקרוא את זה?‬ ‫-תן לי.‬
‫זה פשוט מכתב של פעוט.‬
‫יש ציור.‬
‫אתה קורא לזה ציור?‬
‫זה ברור, לא?‬ ‫-אז בטח זה רק אני.‬
‫הולגר…‬
‫בחייך.‬ ‫-תראה.‬
‫"אוטו רוצה שיהיה לו אח לשחק איתו."‬
‫טוב מאוד. רואה?‬ ‫אנחנו לא צריכים ללמד אותו כלום, נכון?‬
‫אוטו, נקודתיים, רוצה אח.‬
‫אח.‬
‫כן, אבל… רגע.‬
‫לא ניתן למישהו אח במתנה.‬
‫בסדר. אין אח.‬
‫רגע. אז…‬
‫ניתן לו כדור כדורגל.‬ ‫וככה הוא ימצא חברים לשחק איתם.‬
‫היי!‬ ‫-בסדר.‬
‫כדור כדורגל.‬
‫או משחק לוח.‬
‫כמובן, כן.‬
‫אין סיכוי שזה יעבוד.‬ ‫-זה כן.‬
‫תראה כמה כבר עשינו.‬
‫אדום מציין אנשים‬ ‫שלא קיבלו את המתנות שלהם, כן?‬
‫יש יותר משחשבתי.‬
‫אבל ביחד, נוכל להדביק את הקצב הלילה.‬
‫הלילה?‬
‫לא. מר קלאוס צריך לנוח.‬
‫אזה.‬
‫סנטה צריך לעשות מה שסנטה צריך לעשות.‬
‫נצא לדרך יחד מווינה. ואז נרד לרומא,‬
‫נפנה לפריז ונסיים בלונדון. בבקשה.‬
‫וואו!‬
‫לבצע בווינה, ברומא, בפריז, בלונדון.‬
‫מה אני עושה פה בכלל?‬
‫את חוסמת את האור.‬
‫איך מישהו אמור לעבוד כאן?‬
‫נצטרך לחזור הביתה לפני שאימא תגיע.‬
‫ג'ול?‬
‫נואל?‬
‫ג'ול?‬
‫אימא כבר כאן.‬
‫אימא.‬ ‫-ג'ול.‬
‫סוף סוף.‬
‫דאגתי כל כך.‬
‫חשבתי שמשהו לא בסדר.‬ ‫למה לא עניתם לטלפון?‬
‫לא שמעתי כלום. נחתי.‬ ‫שמעת משהו, ג'ול?‬
‫נתראה מחר.‬ ‫-נתראה מחר, סבא.‬
‫את באה?‬
‫כן.‬ ‫-ביי!‬
‫אני לא יודעת מה עשית, אבל תודה.‬
‫לא עשיתי שום דבר.‬
‫וואו.‬
‫סבא נראה מאושר מאוד. אני גאה בך.‬
‫טוב, כפתר את המעיל שלך.‬
‫המעבר לכאן‬ ‫לא היה רעיון גרוע אחרי הכול, נכון?‬
‫קרוב יותר לסבא.‬
‫זה גם מה שאבא רצה.‬
‫איך היה בעבודה?‬ ‫-היה כיף.‬
‫טוב, אני עדיין צריכה להתרגל לדברים.‬
‫הוא כל כך מצחיק.‬ ‫-פאריד?‬
‫כן.‬
‫כן, הבחור שהסיע אותי לבית החולים.‬ ‫אתה לא זוכר?‬
‫הוא עזר לי מאוד.‬
‫וגם יט.‬
‫הם באים הערב.‬ ‫-למה?‬
‫טוב, למפעל יש בעיה ענקית,‬
‫ויש לי רעיון איך לעזור להם‬ ‫עם עוגיות חג המולד שלנו.‬
‫אתה גם אוהב את העוגיות האלה, נכון?‬
‫אני יודעת שזה קשה,‬ ‫אבל אנחנו חייבים להמשיך הלאה.‬
‫תוציא דף מהספר של אחותך…‬ ‫-אני לא חייב כלום!‬
‫ג'ול.‬
‫סליחה, אימא, אין לי זמן עכשיו.‬ ‫-מה קרה?‬
‫לא קרה כלום.‬
‫טוב.‬
‫אז את רוצה להכין את העוגיות שלך‬ ‫במקום את אלה של ינטין,‬
‫ולהגניב אותן מהמפעל?‬
‫ולחלק אותן לחנויות במקום את הישנות?‬
‫ובתקווה, כולם יאהבו את העוגיות האלה.‬
‫הזמנה אחת גדולה והמפעל יינצל.‬
‫זו תוכנית גאונית.‬
‫אולי היא קצת פשוטה מדי.‬
‫לא. תוכניות פשוטות הן הטובות ביותר.‬
‫סוזי, את אלילה.‬
‫לחיי מהפכת העוגיות.‬
‫יט?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה אם הכול ייכשל?‬
‫זה לא יכול להיכשל.‬
‫אנחנו צריכים להכניס קצת צבע‬ ‫לימים האפלים האלה.‬
‫אני רוצה להראות לג'ול ולנור‬ ‫שלא צריך להתעכב על העבר,‬
‫אלא שצריך להמשיך הלאה. להתחיל מחדש.‬
‫גם אם זה קשה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כלום.‬
‫זה למחר, לסבא.‬
‫מה את עושה?‬
‫כלום.‬
‫נור.‬
‫טוב, רק לזמן קצר.‬
‫סנטה מגיע הלילה?‬
‫אולי.‬
‫לילה טוב.‬
‫תקשיב. זו המזחלת שלו.‬
‫לסנטה אין בכלל מזחלת.‬ ‫-יש לו.‬
‫אין לו. לילה טוב.‬
‫אחרת, איך הוא יגיע לבית שלנו?‬
‫יש לו…‬
‫הוא לא רוצה שילדים יהיו ערים כשהוא מבקר.‬
‫למה לא?‬ ‫-ככה. קדימה, לכי לישון.‬
‫אבל אני רוצה לשאול אותו משהו.‬
‫מה?‬
‫אם אבא גם יקבל מתנה.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫טוב, אזה.‬
‫כן, אבל אני מתכוונת, באמת.‬
‫איך אתה באמת מרגיש?‬
‫ג'ול הוא לא היחיד שאיבד מישהו.‬
‫גם אתה מתגעגע אליו, נכון?‬
‫כן.‬
‫אני מתגעגע אליו.‬
‫אבל אנחנו חייבים להמשיך הלאה.‬
‫תירגע. תירגע, בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫אבל לא יותר מדי.‬
‫או שעדיין נעבוד בבוא הפסחא.‬
‫ג'ול.‬
‫אנחנו הולכים, או…‬ ‫-ג'ול.‬
‫חשבתי שכבר לא תבוא.‬
‫זה ממש אמיתי.‬
‫כן, הכול אמיתי.‬
‫למה אתה לא חובש כובע סנטה?‬
‫זה עובד?‬ ‫-בטח. כן.‬
‫מוכן?‬ ‫-היי.‬
‫כן.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫משפחה בשם "הופמאייר".‬
‫איפה?‬ ‫-באוסטריה.‬
‫אוסטריה.‬
‫נוכל להתחיל עם המתנה של נור?‬
‫לא, אני תמיד מכין את המתנות שלכם בסוף.‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫האנס והיינז.‬
‫לחיי היינץ.‬
‫היי, ג'ול, אל תיגע בכלום.‬
‫"בשביל סנטה"?‬
‫זה אנחנו.‬
‫סבא, אסור לנו לגעת בשום דבר.‬
‫אלא אם זה במיוחד בשבילנו.‬
‫"דלפין…"‬
‫לקומט.‬ ‫-כן.‬
‫היא ילדה מתוקה.‬ ‫-מכונית צעצוע.‬
‫את זה.‬
‫תן לו את העוגייה שלך.‬
‫לא נשארו יותר.‬
‫בטוח שאף אחד לא בבית?‬
‫כן, הם נסעו לסקי.‬
‫בסדר.‬
‫זה נהדר להיות סנטה.‬
‫כן, עוד אחד.‬
‫ועוד אחד! זה הולך מהר!‬
‫היי.‬
‫אתן יכולות בבקשה ללכת ולקפוץ במקום אחר?‬
‫הולגר, תשמח לשם שינוי.‬
‫זה הולך נהדר.‬
‫כן.‬ ‫-נהדר?‬
‫אם הם יחזרו‬ ‫ולא אסיים את הרשימה החדשה שלי?‬
‫מי יהיה אשם בזה?‬
‫אנחנו סיימנו.‬
‫אז כל השקים האלה כבר מלאים?‬
‫אלה שיכולנו למלא.‬
‫כן, אנחנו מחכות לרשימות החדשות.‬ ‫הולגר לא עומד בקצב.‬
‫סבא, אתה בא?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫לא.‬
‫מה יש במינוס שתיים?‬
‫מינוס שתיים?‬
‫טוב… אני לא יודע.‬
‫גונה?‬ ‫-כן, מר קלאוס?‬
‫מה יש במינוס שתיים?‬ ‫-במינוס שתיים?‬
‫ספרים.‬
‫כן, הרבה. המון ספרים.‬
‫ספרים גדולים וכבדים של…‬
‫מתמטיקה.‬
‫אתה אוהב מתמטיקה?‬
‫האמת שכן.‬
‫צרפתית.‬
‫הרבה ספרים בצרפתית.‬
‫אתה אוהב צרפתית?‬
‫לא, לא ממש.‬
‫וואו.‬
‫עבדתן קשה.‬
‫נכון.‬ ‫-כן.‬
‫אז? ג'ול.‬
‫אתה נהנה לעזור לסנטה?‬
‫כן. אבל אעשה את זה רק הפעם.‬
‫כן, וזה נהדר.‬
‫זה.‬ ‫-מר קלאוס?‬
‫רק הפעם?‬
‫ללונדון.‬
‫תן לי לנחש. עוגיות לסנטה?‬
‫לא.‬
‫מה כתוב?‬ ‫-כלום.‬
‫"סנטה, בבקשה תחזיר את אבא הביתה."‬
‫זה רק מראה שאתה לא לבד.‬
‫אתה לא יכול להחזיר אבות, אה?‬
‫לא.‬
‫שלום.‬
‫שלום, אני בבית.‬
‫אבא!‬ ‫-הינה אתה.‬
‫כל כך התגעגעתי אלייך. מה שלומך?‬
‫בוא נלך לאימא, בסדר?‬
‫אני רוצה לחזור הביתה.‬
‫הבא בתור, מקס.‬
‫מאוז…‬
‫אוזבקיסטן.‬
‫הוא רוצה רולר…‬
‫כבר חזרתם?‬
‫אתה לא מרגיש טוב?‬
‫זו הכתף שלך? מה קרה?‬
‫הוא רוצה ללכת הביתה.‬
‫ידעתי. אמרתי לך.‬
‫זה מוקדם מדי. הוא…‬
‫ננסה שוב מחר, בסדר?‬
‫תנסו?‬
‫יש לנו עבודה אחת.‬
‫הולגר.‬ ‫-אחת.‬
‫הולגר, מקס…‬ ‫-כל העבודה שלי לחינם!‬
‫בחייך, ג'ול.‬
‫כל כך נהנית אצל סבא אתמול.‬
‫הוא יתאכזב מאוד אם לא תבוא.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫אנחנו נכין עוגיות היום.‬
‫נחמד.‬
‫נכין עוגיות.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה תרצו לארוחת ערב חג המולד?‬
‫לא משהו מסובך מדי, בבקשה.‬
‫עוגיות!‬
‫וג'ול?‬
‫ג'ול!‬
‫הציור שלי! ג'ול!‬
‫ג'ול כתב על הציור שלי, אימא.‬
‫"תחזיר את אבא הביתה."‬
‫לא רוצה לחגוג יותר את חג המולד!‬ ‫זה כל כך קשה?‬
‫אני מדבר סינית?‬
‫ג'ול כזה מטומטם! כזה מטומטם!‬
‫אני אדבר איתו.‬
‫הציור שלי.‬
‫זה "שלום, מה שלומך?" בסינית. נראה לי.‬
‫אבל זה כל מה שאני יודעת, אז…‬
‫מה שלומך?‬ ‫-לא טוב.‬
‫טוב…‬
‫אני כאן. אם אתה רוצה לדבר על זה.‬
‫לא, תודה.‬
‫אבא מת בשנה שעברה.‬
‫בערב חג המולד.‬
‫אני מתגעגע אליו.‬
‫אני כבר לא רוצה לחגוג את חג המולד.‬ ‫אבל אימא ונור…‬
‫הן מתנהגות כאילו כלום לא קרה.‬
‫אף אחד לא יכול להכריח אותך להיות מאושר.‬
‫או לעשות משהו שאתה לא רוצה לעשות.‬
‫במיוחד אם אתה לא מוכן.‬
‫מה אם כבר הסכמתי?‬
‫זה לא משנה.‬
‫אם אתה לא רוצה, אתה לא רוצה.‬
‫היי, סבא.‬
‫מה שלומך? איך הכתף שלך?‬
‫עוד יום מנוחה אחד ואני אהיה כמו חדש.‬
‫היי, ג'ול.‬
‫ג'ול, תגיד שלום לסבא.‬
‫אני באמת לא מבינה.‬ ‫אתמול הוא היה כל כך שמח.‬
‫אני אעודד אותו.‬
‫מצטערת.‬ ‫הייתי משאירה אותו בבית, אבל הוא צריך…‬
‫אל תדאגי.‬
‫זה יהיה יום נהדר, נכון, ג'ול?‬
‫בסדר.‬
‫מצטערת.‬
‫"נעלי צלילה…"‬
‫"מיקרוסקופ, עפרונות צבעוניים…"‬
‫ג'ול?‬
‫ג'ול, אנחנו צריכים למהר. נעלי הצלילה שם.‬
‫ג'ול, אמריקה מחכה.‬
‫אמריקה.‬
‫ברודוויי‬
‫שיקגו, שיקגו‬
‫לאס וגאס…‬
‫טוב, הבא בתור.‬
‫"מיקרוסקופ."‬
‫מי רוצה מיקרוסקופ?‬
‫"ג'ורג', בן שמונה, מניו יורק."‬
‫ניו יורק‬
‫מיקרוסקופ. הוא ישחק איתו פעם אחת‬ ‫ולא ישתמש בו שוב.‬
‫אני חושב שג'ורג' מניו יורק‬ ‫יעדיף לקבל כדור רוגבי.‬
‫באמת.‬
‫אבל הוא רוצה מיקרוסקופ.‬
‫טוב, הבא בתור?‬
‫בסדר.‬
‫"צבעי פנדה."‬
‫שם. הקופסאות הקטנות האלה.‬ ‫רואה אותן?‬
‫כן. תביאי אותן.‬
‫אנשים קטנים, קופסאות קטנות.‬
‫באמת. זה לעולם לא יעבוד ככה.‬
‫אנחנו צריכים עוד המון.‬
‫הינה, "קסדת אופניים, פאזל, דובון."‬
‫לא, ג'ול, בלי סקייטבורד, נכון? לא.‬
‫בלי סקייטבורד.‬
‫חייבים להמשיך לעבוד,‬ ‫או שלא נסיים את הרשימה.‬
‫בואו נתחרה עד סוף המעבר.‬
‫שלוש, שתיים, אחת!‬
‫ג'ול!‬
‫היי, ג'ול, לא הוגן. לא הייתי מוכנה.‬
‫איקה! באמת!‬
‫אנחנו לא מכינים רק אחת בכל פעם.‬ ‫זה ברור?‬
‫כן, גברתי.‬
‫צריכה טרמפ?‬
‫אם היא תראה את זה, אני אפוטר.‬
‫תפוטרי גם אם הם יסגרו את המפעל.‬
‫בסדר, לוקחים קצת מזה ואז מחליקים את זה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫הכול בשביל מהפכת העוגיות.‬
‫יט, מה את עושה?‬ ‫-יט.‬
‫יט, יש לך רשות להפסקת שירותים? יט?‬
‫בסדר. תוודאו שהיא לא רואה אתכם.‬
‫הצלת אותנו.‬
‫עכשיו אני באמת צריכה ללכת לשירותים.‬
‫לא יכול להיות שזה כזה גרוע.‬
‫זה כן, זה היה נורא.‬
‫הוא עדיין שונא את חג המולד בכל ליבו.‬
‫ג'ול, סיימת כבר?‬
‫אני רוצה הביתה.‬
‫ג'ול…‬
‫אנחנו עדיין צריכים למסור‬ ‫את כל המתנות האלה לאמריקה.‬
‫כן.‬ ‫-בטח, קדימה.‬
‫אבל ג'ול…‬
‫אף אחד לא יכול להכריח אותי לעשות‬ ‫משהו שאני לא רוצה.‬
‫תיקח אותי הביתה?‬
‫אני עדיין לא מוותר.‬
‫הוא רק צריך דחיפה קטנה.‬
‫ואיך תעשה את זה?‬
‫אני לא אספר לך.‬
‫היי, אתה מצטרף אלינו?‬ ‫-לא.‬
‫אבל אלה העוגיות למהפכת העוגיות.‬
‫אימא שלך היא גיבורה אמיתית.‬
‫היא תשנה את המצב במפעל.‬
‫קדימה.‬
‫הלו?‬ ‫-ג'ול?‬
‫היי, סבתא.‬ ‫-אימא שם?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה לבד בבית?‬ ‫-לא.‬
‫עץ חג המולד כבר מוכן?‬ ‫-לא.‬
‫אימא בטח קנתה אוכל טוב לערב?‬ ‫לערב חג המולד?‬
‫לא.‬ ‫-היא לא?‬
‫טוב, חבל מאוד.‬
‫אולי היא עושה קניות עכשיו?‬
‫אולי, אני לא יודע.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב.‬ ‫-ביי, סבתא.‬
‫סבא?‬
‫ג'ול!‬
‫גונה.‬
‫היי.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫ג'ול, קרה משהו נורא. אסון אמיתי.‬
‫זה נורא.‬
‫מה קרה?‬
‫טוב, לא הייתי שם. לא הייתי שם.‬ ‫זה נורא. אני מרגישה כל כך אשמה, אדוני.‬
‫הרי אם הייתי שם, יכולתי לעשות משהו.‬
‫אני לא בטוחה מה יכולתי לעשות‬ ‫כי הוא גדול מאוד.‬
‫גונה, תירגעי.‬
‫מה קרה?‬
‫מר קלאוס הלך לעשות את הסיבובים שלו לבד.‬
‫והוא…‬
‫נפל!‬
‫ג'ול.‬
‫תוכל להשגיח על סבא?‬
‫אנחנו באמת חייבים לעבור?‬
‫אנחנו נגור קרוב יותר לסבא.‬
‫הבטחתי לאבא שאטפל בו היטב.‬
‫זו הייתה משאלתו האחרונה.‬
‫ג'ול?‬
‫אוי לא! שברתי אותו. ג'ול?‬
‫קדימה, תעשה משהו.‬ ‫אל תעמוד שם ותיראה סקסי.‬
‫ג'ול.‬ ‫-כן.‬
‫ג'ול. תודה לאל. בסדר.‬ ‫אנחנו חייבים ללכת עכשיו. מייד. ‬
‫בסדר.‬ ‫-מייד.‬
‫היי, מותק. היי.‬
‫הכנו עוגיות.‬
‫שלום.‬
‫מי את?‬ ‫-אלה, השמרטפית.‬
‫איפה ג'ול?‬ ‫-למעלה.‬
‫כן, אימא.‬ ‫-עשרים ושתיים?‬
‫היא בקושי בת 14.‬
‫15.‬
‫תתביישי לך.‬
‫אימא, זה לא הזמן.‬
‫לא הזמן?‬
‫איפה ג'ול?‬ ‫-אצל סבא בלגיה.‬
‫לא, הוא לא שם. הבית ריק.‬
‫והוא גם לא בבית שלכם.‬
‫את אפילו לא יודעת איפה הילדים שלך.‬
‫אני בדרך.‬
‫אני צריכה ללכת. ג'ול נעדר.‬
‫מה אנחנו עושים?‬
‫הבן שלי…‬
‫סבא המסכן.‬
‫זה כואב?‬ ‫-כן.‬
‫כל מה שנשבר ‬
‫אפשר לתקן. נכון, ילדי?‬
‫איך יכולת להיות טיפש כל כך וללכת לבדך?‬
‫טיפש? לא הייתה לי ברירה, נכון, ג'ול?‬
‫בתור סנטה, זו חובתי להביא מתנות לאנשים.‬
‫אני יודע שאתה לא מרגיש כמוני. אבל זו דעתי.‬
‫אתה יכול לתת לי את המקל שלי‬ ‫ולעזור לי לקום?‬
‫אני אעשה את זה.‬ ‫-אני חייב ללכת.‬
‫סבא, תישאר בכיסא. תירגע.‬
‫אסור היה לי לעזוב אותך.‬
‫אבא, הוא…‬
‫תישאר כאן, בסדר?‬
‫אני אעשה זאת.‬
‫לבד.‬
‫מילאתן את השקים לאמריקה?‬
‫כמעט.‬ ‫-אבל נעשה את זה מייד.‬
‫הם מוכנים?‬ ‫-לא, אבל יהיה בסדר.‬
‫יהיה בסדר.‬ ‫-כן, לא בעיה.‬
‫באמת חשבתם שלא אשים לב‬ ‫ל"ספרי הצביעה" האלה?‬
‫יש לכם מזל גדול.‬
‫מזל גדול שאני צריכה את כל העובדים שלי,‬ ‫אחרת כבר הייתם מפוטרים.‬
‫כולכם.‬
‫אני צריכה ללכת למצוא את ג'ול.‬
‫פשוט לכי. נדאג שהיא לא תשים לב.‬
‫אתה בטוח? אני לא רוצה שיפטרו אתכם.‬
‫לא. לכי למצוא את הבן שלך.‬
‫אני מצטערת להטריח אתכם.‬
‫להטריח? מעולם לא נהניתי כל כך.‬
‫פשוט לכי.‬
‫במשך יותר מ-20 שנה,‬ ‫אנחנו מכינים עוגיית חג מולד מפורסמת.‬
‫מסורות קיימות כדי שישמרו אותן,‬ ‫לא יהרסו אותן.‬
‫יש לכם הזדמנות אחרונה.‬
‫יש לכם ארבע שעות להכין את כל העוגיות.‬
‫כדאי שתתחילו.‬
‫זה גדול מדי, לא?‬
‫בוא נראה. יום אחד,‬
‫זה יתאים, ג'ול.‬
‫הינה.‬
‫בסדר, אבל אני עושה את זה רק הפעם.‬
‫חכה, ג'ול. זה יהיה מדהים. אתה נראה נפלא.‬
‫נפלא או לא, לעולם לא נדביק את הקצב.‬
‫אנחנו כן. אתה פשוט צריך להאמין בזה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מאמין בזה. רואה?‬
‫לא, אני עדיין לא מאמין בזה.‬
‫ג'ול. תיזהר, נכון?‬
‫ג'ול?‬
‫כן!‬
‫כן, ידעתי!‬ ‫-כן, קדימה, ג'ול!‬
‫ג'ול, אנחנו אוהבים אותך.‬
‫הכאב נעלם?‬ ‫-הרגל שלך לא שבורה עכשיו?‬
‫זה החלים מהר מאוד.‬
‫תראו!‬
‫זו סוזן.‬
‫מצאת אותו?‬
‫עדיין לא. אין לי מושג איפה הוא.‬
‫טוב, הוא ילד חכם.‬ ‫הוא לא יעשה שום דבר טיפשי.‬
‫אפשר את המכונית?‬
‫יש לך חוצפה.‬ ‫-כמובן.‬
‫פאריד? הלו?‬ ‫-סוזן.‬
‫קודם את מסבכת את המפעל בצרות,‬
‫ואז עוזבת את מקום העבודה בלי רשות.‬
‫אחזור כשאמצא את ג'ול.‬
‫לא, תחזרי מייד, או אל תחזרי בכלל.‬
‫אני הולכת לחפש את הבן שלי.‬
‫ואני אעזור לה.‬
‫וגם אני.‬
‫אז אתם מפוטרים.‬
‫כולכם.‬
‫קדימה, לאפות.‬
‫אז שיקרת.‬
‫לא הייתה לי ברירה, אזה.‬
‫הוא לא מוכן.‬ ‫אני זוכרת שאמרתי שהוא לא מוכן.‬
‫אבל לא. "לא, הרגל שלי, הרגל שלי."‬ ‫אתה משקר.‬
‫כדי שהילד המסכן ייקח שליטה‬ ‫כשאתה יודע שהוא לא רוצה.‬
‫זה לא נכון.‬
‫הוא רוצה. הוא פשוט לא יודע עדיין.‬
‫הוא רק צריך להתחיל‬ ‫לאהוב שוב את חג המולד. זה הכול.‬
‫ג'ול! תעצרו אותו!‬
‫תישאר, ג'ול!‬
‫ג'ול, תחזור.‬ ‫-עצור!‬
‫אל תרד למינוס שתיים!‬
‫הוא ירד למינוס שתיים, מר קלאוס.‬
‫"אליזבת קלאוס."‬
‫"וילהלמוס קלאוס."‬
‫"אוטו קלאוס."‬
‫"הנריקוס קלאוס."‬
‫"וירג'יני קלאוס".‬
‫- נואל קלאוס -‬
‫סבא.‬
‫- פיטר קלאוס -‬
‫אבא.‬
‫- ג'ול קלאוס - ג'ול -‬
‫סליחה, ג'ול.‬
‫סליחה. סליחה, בני.‬
‫קיוויתי שתאהב שוב את חג המולד.‬
‫זה היה מקל עליי…‬
‫להסביר את זה.‬
‫התואר "סנטה קלאוס" או "גברת קלאוס", ג'ול,‬
‫הועבר משחר ההיסטוריה‬
‫מדור לדור בתוך משפחתנו, משפחת קלאוס.‬
‫אבל סנטה חי לנצח, לא?‬
‫לא, ילדי.‬
‫תסתכל עליי. לא.‬
‫כולנו מזדקנים.‬
‫ויום אחד, זה יהיה תלוי בבא בתור.‬
‫אבא שלך כבר עבד כסנטה זמן מה.‬
‫עד…‬
‫התאונה שלו.‬
‫כן.‬
‫וחשבתי שאתה צעיר מדי.‬
‫אז התחלתי לעשות את זה שוב בעצמי.‬
‫אבל אתה יודע, ילדי…‬
‫אני זקן, ג'ול. אני שחוק.‬
‫הנפילה ההיא, בית החולים.‬
‫תראה. זה מכתב מאביך.‬
‫הוא כתב את זה במיוחד בשבילך.‬
‫כל סנטה ‬
‫כתב מכתב כזה ליורשו.‬
‫כי ילדי, יום אחד,‬
‫אתה תהיה הסנטה החדש.‬
‫לא!‬
‫התכוונתי לעזור לך רק הפעם.‬
‫אבא מת.‬
‫אז גם סנטה מת.‬
‫בן 11, שיער בלונדיני.‬
‫כן. לא, מאז אחר הצוהריים.‬ ‫כן. כן, בסדר.‬
‫כן, תודה. הם יחפשו אותו.‬
‫היי. היי, יהיה בסדר. זה יסתדר.‬
‫ג'ול!‬
‫ג'ול, איפה היית?‬
‫חיפשנו אותך בכל מקום.‬
‫איפה סבא?‬ ‫-בבית.‬
‫למה אתה לא איתו? היית אמור לטפל בו.‬
‫ג'ול, אתה לפעמים כל כך אנוכי!‬
‫הבן האבוד חזר.‬
‫כולם דאגו מאוד.‬
‫ג'ול, צא מזה.‬
‫אמרת שאני לא חייב להיות מאושר‬ ‫אם אני לא רוצה.‬
‫כן.‬
‫אבל יש הבדל בין לא להיות מאושר‬
‫ולהפחיד את כולם עם הרחמים העצמיים שלך.‬
‫אימא שלך איבדה את העבודה שלה בגללך.‬
‫מה?‬
‫לא הייתי צריכה לומר את זה.‬
‫היי, כולם עושים טעויות.‬
‫גם אימהות.‬
‫אז אתה חושב שגם אני טעיתי?‬
‫לא. את רק מנסה כמיטב יכולתך.‬
‫וג'ול יודע.‬
‫מה זה?‬
‫כלום.‬
‫מאבא שלי.‬
‫לא תפתח אותו?‬
‫למה לא?‬
‫כי זה מכתב פרידה, בסדר?‬
‫אם אקרא את זה…‬
‫זה באמת נגמר.‬
‫תלמד לשחרר.‬
‫מה את יודעת על לשחרר?‬
‫יש לך עדיין אבא.‬
‫לי אין.‬
‫בעצם איבדתי הכול.‬
‫אין יותר בלט.‬
‫אין יותר חצאיות קצרות.‬
‫תאונה מטופשת.‬
‫אף אחד לא יכול לתקן את זה.‬
‫לכעוס על העולם לא ישנה את זה.‬
‫עדיין יש לך הרבה, ג'ול.‬
‫תפתח ותקרא אותו, בבקשה.‬
‫פשוט תדברי איתו, בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני מצטערת על קודם.‬
‫גם אני מצטער.‬
‫באמת פוטרת בגללי?‬
‫לא. ממש לא.‬
‫פשוט הייתי טיפשה.‬
‫תוכניות פשוטות‬ ‫הן לא תמיד התוכניות הכי טובות.‬
‫חשבתי שאוכל להציל את המפעל בעצמי.‬
‫שכולם יאהבו את העוגיות שלנו.‬
‫הזמנה גדולה אחת של העוגיות שלנו ואז…‬
‫טוב.‬
‫רצית להכניס קצת צבע לימים האפלים האלה.‬
‫ג'ול, אם אתה קורא את זה,‬ ‫זאת אומרת שאני לא כאן מסיבה מסוימת.‬
‫זה לא מכתב פרידה. זאת התחלה חדשה.‬
‫בדיוק כמו שסבא‬ ‫לקח את השליטה במקום אבא שלו,‬
‫אתה תמשיך במסורת הזאת.‬
‫אני כבר לא כאן, אבל אני חי בתוכך.‬
‫אתה צריך להביא אור לחשכה.‬
‫אתה הלב הפועם שלי.‬
‫יחד, אנחנו סנטה קלאוס.‬
‫לתמיד.‬
‫ג'ול?‬
‫אני חייב ללכת,‬ ‫אבל אסור שהם ידעו על זה.‬
‫מה תעשה?‬
‫אשחרר ואמשיך.‬ ‫-תמשיך מה?‬
‫אני אציל את חג המולד.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-מעולם לא הרגשתי טוב יותר.‬
‫תודה.‬
‫על מה?‬
‫חג מולד שמח!‬
‫למה כולם כל כך עצובים?‬ ‫-ג'ול. הוא חזר.‬
‫יש חגיגה. חגיגה של התחלה חדשה.‬
‫באמת?‬ ‫-לא, אבל באמת?‬
‫קדימה, בואו נתחיל לעבוד.‬ ‫-חבר'ה!‬
‫אנחנו בדרך.‬ ‫-כן.‬
‫שתי טיפות מים.‬
‫ברוך הבא, סנטה ג'ול.‬
‫הגיע הזמן, לא?‬
‫ג'ול, אתה בטוח שאני לא צריך לבוא?‬
‫לא. אני הולך לעשות עיקוף קטן.‬
‫כזה שלא כל כך טוב לבריאות שלך.‬
‫אני צריכה לדאוג?‬
‫תחי מהפכת העוגיות.‬
‫מישהו יכול להסביר לי מהי מהפכת עוגיות?‬
‫כן.‬
‫יש לזה טעם של חג המולד.‬
‫הזמנה גדולה אחת.‬
‫תיהני, גברתי הנשיאה.‬
‫אתה גם רוצה עוגייה?‬
‫טוב, נכון?‬
‫כן, אנחנו אוהבים אותך!‬
‫כן, כן, כן!‬
‫מגניב, נכון?‬
‫תראו.‬
‫נהדר, הולגר. נהדר.‬
‫ג'ול!‬
‫גברתי נשיאת ארה"ב רוצה את העוגיות שלי?‬
‫העוגיות הצבעוניות. נכון.‬ ‫העוגיות הצבעוניות. כן.‬
‫כן.‬
‫העוגיות הצבעוניות האלה.‬
‫העוגיות הצבעוניות האלה. ה…‬
‫איפה העוגיות הצבעוניות?‬
‫היי. איפה העוגיות הצבעוניות?‬
‫למה אף אחד לא עונה כשאני שואלת שאלה?‬
‫אני הולכת לבדוק מה עם ג'ול.‬ ‫לא. לא, הרגע בדקתי.‬
‫הוא רצה להישאר בחדרו עוד קצת.‬
‫בסדר.‬
‫אבל הוא לא יזעף בחדר שלו‬ ‫לכל אורך ערב חג המולד, נכון?‬
‫אימא, אני רעבה.‬
‫כן. על מה חשבת לארוחת הערב?‬
‫אין לי מושג.‬
‫מה יש לך במזווה?‬ ‫-כלום.‬
‫אני אפתח.‬
‫פשוט לא הגעתי לזה, עם כל מה שקרה.‬
‫נורטייה? בואי, נלך לקניות.‬
‫נכון? נאכל אוכל טעים לארוחת חג המולד.‬
‫ספגטי!‬
‫טוב…‬
‫את צריכה לחזור.‬
‫נשיאת ארה"ב רוצה ‬
‫את העוגיות שלך.‬
‫מה? איך זה ייתכן?‬
‫היא עשתה הזמנה גדולה ‬
‫לארוחת חג המולד הנשיאותית‬ ‫עם כל ראשי המדינה.‬
‫ואם נעשה את זה כמו שצריך,‬
‫נהפוך לספק הקבוע שלה והמפעל יינצל.‬
‫מה?‬
‫טוב, קדימה,‬ ‫צריך לשלוח את העוגיות הערב.‬
‫הערב?‬ ‫-כן.‬
‫סליחה, אבל אני לא יכולה.‬
‫למה לא?‬
‫כי אנחנו חוגגים את חג המולד.‬
‫הבטחתי.‬
‫נוכל לחגוג את חג המולד מחר.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן.‬
‫בסדר, מי רוצה לעזור?‬
‫אני.‬ ‫-אני לא.‬
‫אני הולכת לקניות עם סבתא.‬ ‫וגם אלה יכולה לבוא.‬
‫אנחנו לא נספיק בזמן.‬
‫לפחות ניסינו.‬
‫צריכים עזרה?‬
‫אתם לא אמורים לחגוג את חג המולד בבית?‬ ‫-כן.‬
‫אז בואו ניתן עבודה,‬ ‫כדי שכולנו נלך הביתה בזמן לארוחת ערב.‬
‫קדימה.‬
‫ינטין, איפה הבצק?‬ ‫-כן, אני עובדת על זה.‬
‫אני לא צריכה תשובה‬ ‫רק כי שאלתי שאלה, ינטין.‬
‫קדימה, לאפות.‬
‫ינטין!‬
‫קדימה!‬
‫זה היה האחרון?‬ ‫-עוד בית אחד בלונדון.‬
‫אתה מוכן להמראה? כן?‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫קדימה. למה זה לוקח לו הרבה זמן?‬ ‫-אני לא עומדת בזה.‬
‫נלך לראות את אימא.‬
‫קדימה, ג'ול.‬
‫ידעתי!‬
‫קדימה, תראה קצת התלהבות.‬
‫כל הכבוד, ילדי. כל הכבוד.‬
‫ג'ול!‬
‫ג'ולי. איך למדת את זה כל כך מהר?‬
‫בעיקר גיליתי שאבא נמצא כאן.‬
‫כמובן, ילדי.‬
‫תמיד ידעתי שיש את זה בך.‬
‫שאתה מסוגל.‬
‫אנחנו סיימנו.‬
‫לא, אנחנו לא.‬
‫עשינו את זה.‬
‫חג מולד שמח לכולם. חג מולד שמח!‬
‫חג מולד שמח!‬ ‫-חג מולד שמח!‬
‫קדימה.‬
‫מה קרה?‬
‫ג'ול?‬
‫יהיה בסדר.‬
‫חג מולד שמח.‬
‫הוא אחראי לזה.‬
‫אתה עשית את זה?‬
‫מה זה?‬
‫עץ חג המולד והמון מתנות.‬
‫וואו.‬
‫ג'ול.‬
‫טוב.‬
‫מציל את חג המולד?‬
‫אלה.‬
‫יש מתנה גם בשבילך.‬
‫תראי.‬
‫חברים יקרים, אני הולך.‬
‫נחמד, לא?‬
‫פאריד, חכה.‬
‫בוא.‬
‫זהירות, כולם. זה חם מאוד.‬
‫בראבו.‬ ‫-זהירות.‬
‫כן.‬ ‫-מעולה.‬
‫יורד שלג!‬
‫טוב, חבר'ה, אני רוצה להרים כוסית.‬
‫לחג מולד לבן נפלא.‬
‫כן.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫חג מולד לבן.‬
‫מה דעתך, ג'ול?‬
‫באותו זמן בשנה הבאה?‬ ‫-בטח.‬
‫כל כך חמוד.‬
‫בום!‬
‫חג מולד שמח!‬
‫תרגום כתוביות: הדס הורנשטיין‬