Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
RODINA KLAUSOVÝCH
Náš spasitel se narodil na Vánoce…
Dnes v noci teploty klesnou pod nulu a bude sněžit.
To je strašné.
Zítra bude chladno s vysokou oblačností.
Nejvyšší teploty mezi čtyřmi a nulou stupňů Celsia.
Jihozápadní vítr.
Ano, posluchači, letos to vypadá, že budou bílé Vánoce,
protože zítra očekáváme ještě víc sněhu.
Ještě víc sněhu.
- Musíš jet tam. - Kam?
- Tam. - Určitě?
- Jo. - Vážně?
Ano, mami.
Bože, tolik lidí.
Už tam budeme?
Nemám tušení, zlatíčko.
Skoro.
- Mami, pomohla jsi nám se stěhováním. - Ano, ale nebyla tma.
Pozor! Skoro jsi je přejela.
No…
Tyhle ulice jsou tak úzké.
Jaké máte nejhezčí vánoční vzpomínky?
Podělte se s námi na 08…
Dávej pozor.
Tady zahni vpravo.
Ano, já vím.
- Julesi, pomůžeš nám s krabicemi? - Jasně.
Tohle není dobrý plán.
Proč to děláš, Suzie?
Mami, podívej.
Nádhera, co, zlato?
Proč nezůstanete v Holandsku?
Proč se stěhujete do Belgie?
Tohle nepůjde.
Mami, už jsme o tom mluvili.
- Mami, mám hlad. - Ano, hned ti něco připravím.
Suzie, zlato…
Proč nenecháš děti na Štědrý večer se mnou?
Můžeme ho oslavit tady.
Myslíš jen na sebe.
Co chceš?
Mám brečet na rohu v Holandsku?
Začnu tu znovu.
Zvládneme to.
No…
Neboj se.
- Rozlučte se s babičkou, prosím. - Ahoj!
- Ahoj, babi! - Ahoj, zlatíčka.
Ahoj, brzy se uvidíme.
- Ahoj, Julesi! - Ahoj.
Změníš názor.
Náš nový domov.
Tohle je nový začátek.
Pro nás všechny.
Kde jsou vánoční ozdoby?
Ještě žádné nemáme.
Hej.
Zítra koupím stromeček.
Slibuju.
A pak pořádně ozdobíme dům. A oslavíme Vánoce jako dřív.
Ne. Copak to nechápeš?
Nemůžeme slavit jako dřív! Už nikdy nemůžeme slavit Vánoce!
Nesnáším Vánoce!
Dobrý den.
Přišli jsme vás pozdravit. Je máma doma? Nebo táta?
Dobrý den.
Omlouvám se. Můj syn…
Budeme slavit Vánoce, viď, mami?
Ano, samozřejmě, zlato.
Jules jen potřebuje čas.
Jsem Suzanne. A tohle je Norah.
- Ahoj, Norah. Já jsem Ella. - Já jsem Steph.
- Přinesli jsme vám malý dárek. - Ano.
Vítejte na naší ulici.
- Malý vánoční dárek. - Ano.
Že? Jsou Vánoce.
To je moc milé, díky.
Ano.
- Zlato. - Nádhera.
Podívej, zlato.
Vidíš to světlo, Julesi?
To je světlo slunce, které se vždy vrací.
Proto slavíme Vánoce.
Že? Slavíme světlo, které se vždy vrací.
Ať už je jaká chce tma.
Tak jo, lidi. Musíme jít.
Já tu zůstanu.
Promiň, zlato, to nemůžeš.
Jsi moc malý, abys zůstal doma sám.
Doma nemáme co jíst.
Ano, dobře. Cereálie. Ale díky nim nevyrosteš.
A kromě toho děda se na tebe těší.
Děda.
No tak, Julesi. Nechci přijít pozdě první den.
- Potřebujeme ještě další! - Jasně.
Moc pěkné.
No…
- Ahoj, sousedko. - Ahoj.
Viděla jsi to? Podívej.
My ještě nemáme vánoční ozdoby.
Ale maminka koupí vánoční stromek.
Vážně?
To je paráda. Podívej.
Zbyla nám spousta ozdob.
Co kdybychom vyrobili své dekorace spolu?
- Chtěla bys? - Jo.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Dobrý den. - Pojď, Norah. Jdeme za dědou.
- Ahoj, Ello! - Ahoj!
Já cestu znám.
Dědo.
Můj malý andílek.
Dědo, já nejsem andílek.
Jsme tady.
Dobré ráno.
- Dědo? - Ano?
Proč nemáš ozdobený stromek?
Čekal jsem přeci na vás.
Ano.
- Ahoj, Julesi. - Ahoj.
To bude dobré.
Moje směna končí v šest, ale pak přijedu rovnou sem.
- A jestli něco potřebuješ… - Neboj.
Čím déle tu jsou, tím víc se mi to líbí.
A ty budeš skvělá, že? V nové práci.
Jsi nejlepší cukrářka, co znám.
A kolik cukrářek znáš?
Maminka jde koupit vánoční stromek.
Ne.
Ale ano.
- Buď hodná. - Budu.
Ahoj, Julesi.
Uvidíme se večer.
- Ahoj, mami. - Ahoj.
- Pojďte dál. Prosím, rozhlédněte se. - Díky.
- To je roztomilé. - Ano.
Proč má ten medvěd obvázanou nohu?
Je zlomená.
Ale všechno, co je rozbité, se dá napravit.
A co ta skládačka? To je hezké. Je to retro…
- Ano, podívej. - Ano, je to…
- Mám rád starožitnosti. - To je skvělé.
Je to kompletní?
Skoro. Jeden kousek chybí, ale to je vzrušující.
Který kousek?
To se dozvíte, až ji složíte.
Jasně. Asi máte pravdu.
- To neuděláme. Promiňte. - To neuděláme.
Podívej, tohle je tak staromódní. Tak staromódní, až skvělé.
- Ano. - Pěkné, co?
Kolik to stojí?
To není na prodej, promiňte.
Všechno je na prodej.
Hodně věcí je. Ale ne všechno.
Jasně. Odcházíme.
- Podíváme se někam jinam. - Ano. Asi bychom měli.
Díky.
Na shledanou.
Chci horkou čokoládu.
Já taky.
- A Jules? - Mně to je fuk.
Tři horké čokolády. Tři.
Udělám to.
- Určitě? - Ano.
Dobře.
Pomůžu Norah s vánočním stromkem.
- Nejdřív uděláme ozdoby. - Jasně. Pojď sem.
Dobře.
Taxi.
Pro Santu?
Dědo?
Dobrý den, pane Klausi. To jste vy?
Pane Klausi. Jste zpátky.
Haló? Kdo je tam?
Ano? Haló? Kdo je to? Mluvte.
Já vám nenaletím. Kdo jste?
- Lupič. - Lidi, je tu zloděj!
- Lupič? Nepanikařte. - Červený poplach!
Je tam zloděj.
Ahoj, Julesi.
Už je ta horká čokoláda?
Jsi v pořádku, chlapče?
Kde jsi…
Ty jsi Santa Klaus?
- Já nevím… - Dědo.
Jsi Santa Klaus?
- Teď není vhodná chvíle, Julesi. - Jsi Santa Klaus?
Nesnáším Vánoce.
Julesi. To není možné, chlapče.
Dědo, tohle musí jít nahoru.
Jasně. Už jdu.
Chceš to udělat?
Dej mi to.
Dědo.
Jsme vždy dochvilní. Naše uniformy jsou čisté.
Žádné šperky, samozřejmě.
Jasně, to dává smysl.
Brendo, co jsem říkala o mobilech na pracovišti?
Volá v práci.
- Věřila byste tomu? - No…
Nepotřebuju odpověď jen proto, že jsem se ptala.
Pracujeme ve směnách sedm hodin a 30 minut.
Máte 45 minut na oběd.
Je to moc husté.
Nosíme si vlastní jídlo, protože…
Ty sušenky tady nebudeme jíst, ne?
Někdy bychom měli, protože…
Co to je?
Přesně tak.
To je hrozná sušenka. Co děláme s nepovedenými sušenkami?
Přesně tak.
Co děláme, když potřebujeme na záchod v pracovní době?
Můžu jít…
Žádáme nadřízeného o svolení.
Nikdy neopustíme pracoviště bez povolení si odskočit.
Je vám všechno jasné?
Ptám se, jestli je to jasné.
Aha, ptáte se. Ano.
Ano, je to jasné.
Tady. Vaše pracoviště.
Řekli mi, že budu mít možnost navrhnout vlastní sušenku.
A…
Tohle je vánoční cukroví, které dělám se svými dětmi.
Všichni je milují.
Děláme tu sušenky, ne omalovánky.
- Chcete ochutnat? - Jediné sušenky, co tu děláme, jsou naše.
Jasné?
Je vždycky taková?
Jsem Suzanne.
Jsem Hetty, moc mě těší.
Jasně. Musíme spolu balit sušenky.
Kdo chce takové nudné sušenky?
Ano…
Madam Joan je takové vymyslela.
Nudné, bezbarvé sušenky od monstra.
Chcete ochutnat?
No… Vsadím se, že jsou fakt dobré, ale možná by to bylo lepší…
- během přestávky na oběd. - No tak.
Pekla jsem je sama.
Jsou dobré.
Co se tady děje?
Faride. Zapni si kabát.
Promiňte. Ano?
- Suzanne? - Ano?
Máš hovor.
- Jste Suzanne? - Ano.
- Ahoj, já jsem Farid. - Ahoj.
Jasně.
Haló?
Ano, jsem na cestě.
Co se stalo?
Můj tchán je v nemocnici.
Upadl. Musím pro kolo.
Ne, odvezu tě. Mám auto.
- A co tvá práce? - Ne. Rodina je důležitější. Pojď.
Suzanne? Faride?
Nikdo z pracoviště neodejde.
No…
Tady jsou.
- Mami. - Ahoj, zlato.
Ahoj. Jste oba v pořádku?
Děda upadl.
- Kde je teď? - Tamhle.
Ahoj, já jsem Farid. Pracuju s tvou mámou.
- Radši počkám v autě. - Ano, dobře.
Děkuji.
- Vy jste máma? - Ano.
- Jak mu je? - Měl štěstí.
To rameno se uzdraví, ale ten pád byl znamení.
Musí začít víc odpočívat.
A hlavně by neměl být nadšený,
protože příště to může být horší.
- Můžeme za ním? - Jistě.
Bude tu muset zůstat přes noc.
Dobře. No tak.
Neboj se. Bude to dobrý.
Ne.
- Nebude to dobrý. - Julesi.
Mami?
Táta měl nehodu.
Bude to v pořádku.
Slibuju.
Julesi?
Děda tě chce vidět.
Jste si tak podobní.
Oba jste stejně tvrdohlaví.
Hele, vím,
že je to těžké.
Ale udělej to pro dědu.
Prosím?
Mami.
- Ahoj, mami. - Ahoj, Suzie.
Ahoj. Poslyš, byla jsem v obchodě
a měli skvělé fosforeskující bundy s…
roztomilými světýlky.
Mami, belgický děda je v nemocnici.
Co se stalo?
No, není se čeho bát.
Tak proč je v nemocnici? Asi ne jen tak?
Promiňte, madam?
Počkej, mami.
Pozdravíš babičku?
- Ahoj, babi. - Ahoj, Norah.
Jsi taky v nemocnici?
Ano. Sanitka nás sem vzala.
To je děsivé. Jsi v pořádku?
Máma brečí. A já taky.
Ach, zlatíčko.
Santa u nás ještě nebyl.
Ale brzy přijde.
Než se nadějete, najdete pod stromečkem spoustu dárků.
Nemáme vánoční stromek.
Dědo, co to děláš?
Já tohle nepotřebuju, Julesi. Moje srdce je v pořádku.
Zatočila se mi hlava.
Prosím, dědo. Nedělej to.
Musím se vrátit do práce, chlapče. Víš to až moc dobře.
- Kde je to sněžítko? - Odpočívej. Doktor…
Julesi, ti doktoři nevědí, co říkají. No tak.
Děti ať tu zůstanou. Pojďte za mnou.
Julesi. Madam.
Pane Klausi, senzory musí zůstat na místě.
Sněžítko. Běž pro to sněžítko.
Běž pro něj, Julesi.
Julesi?
- Mám pro tebe sendvič. - Díky, ale zrovna jsem jedl.
Nemám rád mrkev, mami.
Sendvič bez mrkve není kompletní.
- Omlouvám se. - To nic.
- Ahoj, mami. - Ahoj, Suzie. Zase doma?
Ano. Zrovna jsme přijeli.
Co to bylo?
No, nic vážného, je jen trochu přepracovaný.
Přepracovaný?
Mami.
- Jak se mají děti? - Jo, jsou v pořádku.
Ta holka od vedle, Ella, je tady.
Bude hlídat děti, protože se musím vrátit do práce.
Holka od vedle? Kolik je jí?
- Kolik? - Patnáct.
Dvacet dva.
- Moje tužka. - Mami, večer ti zavolám. Musím jít.
- Budeš v pořádku? - Ano, samozřejmě.
Uděláme si vlastní vánoční ozdoby?
- Co ty na to? - Ano.
Tak jo. Zvládneme to.
- Zavolej, kdyby něco. - Ano.
- Dobře. Ahoj, Norah. - Ahoj, mami.
- Ať Jules taky sní sendvič. - Jasně.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj, Julesi.
No tak, Julesi. Co by udělal táta?
Tady máš. Sendvič…
bez mrkve.
- Máš nůžky a lepidlo? - Mám.
- Ale nevím, kde jsou. - Dobře.
O dědu se neboj. Bude v pořádku.
Jen si musí odpočinout.
Ano, ale neodpočívá.
Opravdu ne.
No, tak někdo bude muset hlídat i dědu.
Dědo?
Dědo? Co to děláš?
- Utíkám. - Taky jsem utekl.
Takže? Máš tu sněhovou kouli?
- To je na zítra. - Na zítra?
- Musíš si odpočinout. - Nemůžu, Julesi. Ne.
Musím jít.
Děti čekají na dárky.
Půjdu ti pomoct.
Myslel jsem, že nesnášíš Vánoce.
To ano.
Ale tebe mám rád.
Nechci o tebe přijít.
Taky mi chybí, chlapče.
Slibuješ, že tu dnes zůstaneš?
Ano.
Určitě budeš v pořádku?
Můžeš zůstat s námi.
Ne. Tady je mi mnohem lépe.
A já ho přišel hlídat.
No tak, mami.
- Doma jsou jen holky. - Ano.
A chtějí dělat vánoční ozdoby.
Tak dobře.
- Dobře. - Ale…
Budeš odpočívat, že?
A nezapomeň brát léky.
- A mazat si rameno. - Jasně.
Dobře, no…
- Pohlídej ho, ano? - Jasně.
Tak jo.
Určitě nechceš k nám domů?
- Ahoj. - Ahoj.
Ano!
Chtěl bych se přidat. Dokud se neuzdravíš.
- Dobře? - Ano.
Vypadá to tu hezky, že ano?
Ale kde je tu?
Přímo tady.
- Jak je to možné? - Hej.
Nemůžete se jít bavit jinam?
Někteří z nás mají práci.
Hele, jen klid. Hlavně klid.
Mám dobré zprávy.
To mám radost.
Tady ho máme.
Holgere.
Tohle je Jules.
Máme zpoždění.
Jasně, já vím. Proto jsem přivedl Julese.
Dítě?
Ikko, budeme mít dítě!
Cože? Dítě? Kdy?
- Právě teď. - Dobře, nepanikařte.
Osušky, horkou vodu, masážní olej.
Dýchej, Gunno. Dýchej, dobře?
Ikka, ona mluví o…
Holgere. Tohle jsou dámské věci.
Dýchej, Gunno. Dýchej, dobře?
A buď v klidu. Klid.
- Máte už jméno? - Máme. Jules.
Jules?
Vtipné.
Pane Klausi.
Kde jste byl celou noc?
Tolik jsme se báli.
Drahá Esso.
- To je Jules. - Jules?
Jste si podobní.
Ano. A Jules nám přišel pomoct.
Ano. Protože doktor říkal, že má děda odpočívat.
Ale ti doktoři nevědí, co říkají.
- Ano, ale co říkají? - Že má děda odpočívat.
Nic mi není.
Jen mě bolí rameno.
Máte zprávu od doktora?
Musím to zapsat do záznamů.
Holgere.
Pane Klausi, položte mě.
Dobře. Posaďte se.
Ikko, deku.
Pan Klaus musí odpočinout.
Ano. Jdu na to.
A Gunno? Šálek čaje?
Čaj?
Ale moje vlasy jsou z páry kudrnaté.
To nic, Gunno. Nevadí, žádný čaj.
Ikko, vrať se. Pojď sem.
Poslouchejte. Přátelé.
Kvůli mému zbytečnému pobytu v nemocnici…
jsme ztratili moc času.
- Ano. - Takže se do toho musíme opřít.
Protože Štědrý večer je už zítra.
Pane Klausi. Ne, odpočívejte.
- Měl bys. - Ale…
A proto jsem tu.
To je slibné.
- Holgere. - Co mám dělat?
Ano, co bude dělat?
Jules se musí naučit všechno od samého začátku.
Pane Klausi!
Od samého začátku? Prosím, dovolte.
Do toho.
Před dávným časem nastal…
velký třesk.
Obří obrovský bum!
Jak tady má člověk pracovat?
Díky, Gunno. Díky…
Ale myslím, že by bylo lepší…
protože nemáme čas,
když se Jules všechno naučí za pochodu.
Skvělý nápad. Ikko…
Ano.
- To nepůjde. - Co?
Tohle je konec.
Každý konec je nový začátek.
Pojď, Julesi.
Jak tu má člověk pracovat?
Proč jste tak malí?
- Nejsme malí. - Ty jsi velký.
Opravdu. Věřil bys tomu?
Tohle je citlivé téma.
Tak jo.
Takže pracujete pro Santu…
Pro dědu?
- Pracujeme? Jsme… - Tomuhle se nedá říkat práce, že ne?
Ne, hlupáčku.
Vánoce jsou to nejlepší.
- To jo. - Představte si…
Jsou Vánoce!
Ale ne! Musíme pracovat.
Nesnáším Vánoce.
Pane Klausi?
Pěkný, co?
Není to rozkošné?
Podívejte se na něj.
Podívejte.
Je to tak dojemné.
Tohle je důležitá chvíle.
Nesnáší Vánoce. Nesnáší je.
To přejde.
Já nevím. Ještě není připravený.
- Tohle není dobrý nápad. - Změní se, Esso.
A jestli ne, tak…
Pak…
- Pak uvidíme. - Dědo.
Tady je můj asistent.
Pojď, jdeme pracovat.
Počkat. Co to děláte?
Plníme vánoční pytle.
Plníte je? Ne. Ne, ty pytle zůstanou prázdné.
Doktor řekl, ať odpočíváte.
- Nic nedělám. - Udělám to.
No tak.
Tady je seznam, Gunno.
Děkuji, pane Klausi.
Páni.
Není to skvělé?
Jasně, Gunno. Mluv se mnou. No tak.
Ano, počkejte. Uvidíme.
Stavebnice pro Milu.
Stavebnice…
Přímo tady.
Tady. Tady jsou stavebnice.
Ne.
Panenka princezny pro Tommyho.
- Přímo tady. - Jasně.
Gunno?
Nafukovací kruh pro Dominique.
- Kruh. Hned to bude. - Opatrně.
- Chytej. A je to. - Ano.
Bravissimo.
Bravissimo
Promiň, Gunno,ale…
Na tohle nemáme čas. Máme práci.
Tolik talentu a nikdo to nechce slyšet.
Čokoládové marshmallows, lízátka a sladkosti.
Sladkosti.
Pojď, Julesi. Tak pojď.
To je má oblíbená ulička.
Sladkosti.
Bezva, co?
Dej si, Julesi. Dej si, jsou tvoje. Do toho.
Kde jsou ti dva?
Co jsme říkali o mobilech na pracovišti?
Mám starost o syna.
Starejte se o pauze na oběd.
Mají práci. Neuslyší tě.
Ale neměli by mít práci.
Děda musí odpočívat.
Odpočívají. Neslyší tě.
Špatné zprávy.
Pokud letos neprodáme víc vánočního cukroví, zavřou továrnu.
- Cože? - Ano, slyšel jsem to v kanceláři.
Ale já tu pracuju celý život.
No, lidi už ty staré sušenky nechtějí.
Musíme s tím něco udělat.
Dnes večer u mě doma.
Čas na sušenkovou revoluci.
- Máte další seznamy? - Ne.
Dnešní děti už neumí správně psát.
- Jak to mám přečíst? - Dej to sem.
Je to jen dopis od batolete.
Je tam kresba.
Tomu říkáš kresba?
- Je to jasné, ne? - Tak to bude mnou.
Holgere…
- No tak. - Podívej.
Otto by chtěl brášku, aby si mohli hrát.
Velmi dobře. Vidíte? Nemusíme ho nic učit, že ne?
Otto, dvojtečka, chce bratra.
Bratra.
Ano, ale… Počkat.
Nedáme nikomu bratra jako dárek.
Dobře. Žádný bratr.
Počkej. Pak…
Dáme mu fotbalový míč.
Pak si najde přátele, se kterými si bude moct hrát.
- Hej. - Dobře.
Fotbalový míč.
Nebo stolní hru.
Jistě, ano.
- Tohle nikdy nevyjde. - Vyjde.
Podívej, kolik už jsme udělali.
Červená značí lidi, kteří ještě dárky nemají, že?
Je jich víc, než jsem myslel.
Ale společně to dnes můžeme dohnat.
Dnes?
Ne. Pan Klaus by měl odpočívat.
Esso.
Tohle je Santova povinnost.
Vyrazíme spolu z Vídně. Pak pojedeme do Říma,
stavíme se v Paříži a skončíme v Londýně. Tamhle.
Páni.
Vystupovat ve Vídni, v Římě, v Paříži, v Londýně.
Co tady vlastně dělám?
Stíníš mi.
Jak tu má člověk pracovat?
Musíme domů, než přijede máma.
Julesi?
Noele?
Julesi?
Máma už je tady.
- Mami. - Julesi.
Konečně.
Tolik jsem se bála.
Myslela jsem, že se něco děje. Proč jsi nebral telefon?
Nic jsem neslyšel. Odpočíval jsem. Slyšel jsi něco, Julesi?
- Ahoj zítra. - Ahoj zítra, dědo.
Jdeš?
- Ano. - Ahoj!
Nevím, co jsi udělal, ale díky.
Nic jsem neudělal.
Páni.
Děda vypadal šťastně. Jsem na tebe hrdá.
No, zapni si kabát.
Přestěhovat se sem nebyl tak špatný nápad, že?
Blíž k dědovi.
To chtěl i táta.
- Jaká byla práce? - Byla to zábava.
No, pořád si musím zvykat.
- Je tak vtipný. - Farid?
Ano.
Ano, ten, co mě odvezl do nemocnice. Nepamatuješ?
Moc mi pomohl.
On i Hetty.
- Dnes večer přijdou. - Proč?
Továrna má velký problém a…
já mám nápad, jak jim pomoct s vánočními sušenkami.
Ty sušenky taky miluješ, ne?
Vím, že je to těžké, ale musíme jít dál.
Že? Vyndej list z knihy…
- Nemusím nic dělat! - Julesi.
- Promiň, mami, ale teď nemám čas. - Co se stalo?
Ne, nic se nestalo.
No…
Takže chceš dělat své sušenky místo Joaniných
a propašovat je z továrny?
A distribuovat je do obchodů místo těch starých?
A snad všem budou chutnat.
Jedna velká objednávka a továrna je zachráněná.
To je skvělý plán.
Možná je až moc jednoduchý.
Ne. Prosté plány jsou nejlepší.
Suzie, ty jsi bohyně.
Na sušenkovou revoluci.
Hetty?
Já nevím.
Co když to nevyjde?
Musí to vyjít.
Musíme do těchto temných dní vnést trochu barvy.
Chci Julesovi a Norah ukázat, že by neměli žít v minulosti,
ale že by měli jít dál. Že by měli začít znovu.
i když je to těžké.
Co to děláš?
Nic.
Tohle je na zítřek u dědy.
Co to děláš?
Nic.
Norah.
Dobře, jen na chvilku.
Přijde dneska Santa?
Možná.
Dobrou noc.
Poslouchej. To jsou jeho sáně.
- Santa nemá saně. - Ano, má.
Nemá. Dobrou noc.
Jak jinak se k nám dostane?
Má…
Nechce děti budit, když u nich je.
- Proč ne? - Proto. No tak, jdi spát.
Ale já se ho chci na něco zeptat.
Na co?
Jestli dostane dárek i táta.
Jak se cítíte?
Dobře, Esso.
Ano, ale vážně.
Jak se opravdu cítíte?
Jules není jediný, kdo o někoho přišel.
Taky vám chybí, že?
Ano.
Chybí mi.
Ale musíme jít dál.
- Jen klid. Jen klid, prosím. - Ano.
Ale ne až moc klid.
Nebo budeme pracovat i na Velikonoce.
Julesi.
- Odjíždíme, nebo… - Julesi.
Myslel jsem, že nepřijdeš.
Je to fakt skutečné.
Ano, všechno je to skutečné.
Proč nemáš Santovu čepici?
- Může být? - Jasně. Ano.
- Připravený? - Hej.
Ano.
Kam pojedeme?
Za rodinou Hoffmeyerových.
- Kam? - Do Rakouska.
Do Rakouska.
Nemůžeme začít s dárkem Norah?
Ne, vaše dárky si nechávám na konec.
Dobře.
Ano.
Hans a Heinz.
Pro Heinze.
Julesi, na nic nesahej.
Pro Santu?
To jsme my.
Nemáme na nic sahat.
Pokud to není pro nás.
- Lecomte. - Ano.
- Je to milá holčička. - Autíčko.
Tohle.
Dej mu svou sušenku.
Už žádné nezbyly.
Určitě tu nikdo není?
Ano, jsou na lyžích.
Tak jo.
Je skvělé být Santa.
Ano, další.
A další! Jde to rychle!
Hej.
Můžete jít skákat někam jinam?
Holgere, buď pro jednou šťastný.
Jde to skvěle.
- Ano. - Skvěle?
Co když se vrátí a můj nový seznam nebude hotový?
Čí by to byla chyba?
Skončili jsme.
Takže už jsou všechny pytle naplněné?
Ty, co jsme mohli.
Ano, čekáme na nové seznamy. Holger vůbec nestíhá.
- Dědo, jdeš? - Ano, samozřejmě.
Ne.
Co je v mínus dvojce?
Mínus dvojce?
No… Já nevím.
- Gunno? - Ano, pane Klausi?
- Co je v mínus dvojce? - V mínus dvojce?
Knihy.
Ano, mnoho. Tolik knih.
Velké, těžké knihy
o matematice.
Máš rád matematiku?
Vlastně ano.
Francouzština.
Francouzské učebnice.
Máš rád francouzštinu?
Ani ne.
Páni.
Opravdu makáte.
- Ano. - Jo.
Takže? Julesi.
Baví tě pomáhat Santovi?
Ano. Ale dělám to jen jednou.
Ano, a to je skvělé.
- Tuhle. - Pane Klausi?
Jen jednou?
Do Londýna.
Budu hádat. Sušenky pro Santu?
Ne.
- Co se tam píše? - Nic.
„Santo, přiveď tátu domů, prosím.“
Je to jasné. Nejsi v tom sám.
Táty vracet neumíš, že?
Neumím.
Ahoj.
Ahoj, jsem doma.
- Tati! - Tady jsi.
Moc jsi mi chyběl. Jak se máš?
Pojďme za maminkou, ano?
Já chci domů.
Další, Max.
Z Uz…
Uzbekistánu.
Chce váleček…
Už jste zpátky?
Není vám dobře?
To vaše rameno? Nebo co?
Chce jít domů.
Já to věděla. Říkala jsem to.
Je moc brzy. On…
Zítra to zkusíme znovu, ano?
Zkusíte?
Máme jen jednu práci.
- Holgere. - Jednu.
- Holgere, Maxi… - Všechno na nic!
No tak, Julesi.
Včera jsi se s dědou tak dobře bavil.
Bude smutný, jestli nepřijedeš.
- Ahoj. - Ahoj.
Dneska budeme péct sušenky.
To je milé.
- Pečení sušenek. - Tak jo.
Co chcete k večeři na Štědrý den?
Nic moc komplikovaného, prosím.
Sušenky!
A Jules?
Julesi.
Moje kresba! Julesi!
Jules mi popsal kresbu, mami.
„Přiveď tátu domů.“
Jen už nechci slavit Vánoce.
Je to tak těžké? Mluvím čínsky?
Jules je tak hloupý! Tak hloupý!
Promluvím si s ním.
Moje kresba.
Ni hao. Ze me yan le?
To je „Ahoj, jak se máš?“ v čínštině. Myslím.
Ale víc toho neumím, takže…
- Jak se máš? - Nic moc.
No…
Jsem tady. Jestli o tom chceš mluvit.
Ne, díky.
Táta umřel loni.
Na Štědrý večer.
Chybí mi.
Už nikdy nechci slavit Vánoce. Ale máma a Norah…
Dělají, jako by se nic nestalo.
Nikdo tě nemůže nutit být šťastný.
Nebo dělat něco, co nechceš.
Zvlášť když nejsi připravený.
Co když jsi to slíbil?
To je jedno.
Když nechceš, tak nechceš.
Ahoj, dědo.
Jak se máš? Co rameno?
Ještě jeden den odpočinku a budu v pohodě.
Ahoj, Julesi.
Julesi, pozdrav dědu.
Fakt to nechápu. Včera byl tak šťastný.
Já ho rozveselím.
Omlouvám se. Nechala bych ho doma, ale měl by…
To nic.
Bude to skvělý den, co, Julesi?
Tak jo.
Promiň.
Ploutve…
Mikroskop, pastelky…
Julesi?
Julesi, musíme si pospíšit. Ty ploutve jsou tamhle.
Julesi, Amerika čeká.
Amerika.
Broadway.
Chicago, Chicago.
Las Vegas.
Dobře, další.
Mikroskop.
Kdo chce mikroskop?
George, osm let, z New Yorku.
New York.
Mikroskop. Jednou ho vytáhne a pak už ho nikdy nepoužije.
Myslím, že George z New Yorku by měl radši míč na rugby.
No tak, lidi.
Ale on chce mikroskop.
Dobře, další?
Tak jo.
Pastelky.
Tamhle. Ty krabičky. Vidíš je?
Ano. Běž pro ně.
Malí lidé, krabičky.
No tak. Takhle to nikdy nebude fungovat.
Potřebujeme tolik dalších.
Tady je helma na kolo, puzzle, medvídek.
Ne, Julesi, žádný skateboard, že? Ne.
Žádný skateboard.
Musíme pracovat, jinak ten seznam nedokončíme.
Závod na konec uličky.
Tři, dva, jedna, teď!
Julesi.
Julesi, to není fér. Nebyla jsem připravená.
Ikko! No tak!
My neděláme jen jednu po druhé. Je to jasné?
Ano, madam.
Nechceš svézt?
Jestli to uvidí, dostanu padáka.
Vyhodí tě, i když zavřou továrnu.
Dobře, vezměte trochu tohohle a uhlaďte to.
A co teď?
Všechno pro sušenkovou revoluci.
Hetty, co to děláš?
Hetty, máš povolení si odskočit? Hetty?
Dobře. Ať vás nevidí.
Zachránila jsi nás.
Teď vážně musím na záchod.
Nemůže to být tak zlé.
Může, bylo to hrozné.
Pořád nesnáší Vánoce z celého srdce.
Julesi, už jsi skončil?
Chci jít domů.
Julesi.
Všechny ty dárky musíme doručit do Ameriky.
- Ano. - Jasně, do toho.
Ale Julesi.
Nikdo mě nemůže nutit dělat, co nechci.
Vezmeš mě domů?
Ještě to nevzdám.
Jen potřebuje popostrčit.
A jak to chcete udělat?
To ti nepovím.
- Hej, přidáš se k nám? - Ne.
Ale tohle jsou sušenky pro sušenkovou revoluci.
Tvoje máma je skutečný hrdina.
Otočí naruby celou továrnu.
No tak.
- Haló? - Julesi?
- Ahoj, babi. - Je tam máma?
Já nevím.
- Jsi doma sama? - Ne.
- Už máte vánoční stromeček? - Ne.
Určitě máma na dneska koupila dobré jídlo? Na Štědrý večer?
- Ne. - Nekoupila?
Tak to je škoda.
Možná právě nakupuje?
- Možná, nevím. - Tak jo.
- Ahoj, babi.
Dědo?
Julesi? Julesi.
Gunno.
Ahoj.
Co tady děláš?
Jules, stalo se něco strašného. Skutečná katastrofa.
Je to hrozné.
Co se stalo?
No, já tam nebyla. Nebyla jsem tam. To je hrůza. Cítím se provinile, pane.
Kdybych tam byla, mohla bych něco udělat.
Nevím, co jsem mohla udělat, protože je tak velký.
Gunno, uklidni se.
Co se stalo?
Pan Klaus šel rozvážet dárky sám.
A při tom…
upadl.
Julesi.
Dohlídneš na dědečka?
Musíme se stěhovat?
Budeme bydlet blíž k dědovi.
Slíbila jsem tátovi, že se o něj postarám.
To si přál.
Julesi?
Ale ne! Rozbila jsem ho. Julesi?
No tak, udělej něco. Nestůj tam a netvař se sexy.
- Julesi. - Ano.
Julesi. Díky bohu. Tak jo. Musíme hned odejít. Hned teď.
- Tak jo. - Hned teď.
Ahoj, zlato. Ahoj.
Upekli jsme sušenky.
Ahoj.
- Kdo jste? - Ella, chůva.
- Kde je Jules? - Nahoře.
- Ano, mami. - Dvacet dva?
Není jí ani 14.
Patnáct.
Styď se.
Mami, teď nemám čas.
Nemáš čas?
- Kde je Jules? - U belgického dědečka.
Ne, tam není. Dům je prázdný.
A není ani u tebe doma.
Ani nevíš, kde jsou tvoje děti.
Jsem na cestě.
Promiň, musím jít. Jules se ztratil.
Co to děláme?
Můj syn…
Chudák dědeček.
- Bolí to? - Ano.
Všechno, co je rozbité,
se dá napravit. Že jo, chlapče?
Bylo fakt hloupé, že jsi šel sám…
Hloupé? Neměl jsem na vybranou, že, Julesi?
Jsem Santa a je mou povinností přinést lidem dárky.
Vím, že to necítíš stejně. Ale to je můj názor.
Podal bys mi hůl a pomohl mi?
- Ne, udělám to. - Musím jít.
Dědo, zůstaň na židli. Uklidni se.
Neměl jsem tě opustit.
Tati, on…
Zůstaneš tady, že jo?
Udělám to.
Sám.
Naplnili jste pytle pro Ameriku?
- Skoro. - Ale hned to uděláme.
- Ano, ale jsou hotové? - Ne, ale budou.
- Budou. - Jasně, to nic.
Vážně jste si mysleli, že nepoznám ty omalovánky?
Máte štěstí.
Máte štěstí, že potřebuju všechny zaměstnance, jinak by vás vyhodila.
Všechny.
Musím jít najít Julese.
Prostě běž. Zařídíme, aby si toho nevšimla.
Určitě? Nechci, aby tě vyhodili.
Ne. Běž najít syna.
Omlouvám se za problémy.
Problémy? Nikdy jsem se tak nebavila.
Už běž.
Přes 30 let děláme tuto známou vánoční sušenku.
Tradice mají pokračovat, ne se ničit.
Máte poslední šanci.
Máte čtyři hodiny na to, abyste všechny ty sušenky upekli.
Měli byste začít.
Je to moc velké, že?
Ukaž.
Jednou ti bude, Julesi.
To je ono.
Dobře, ale udělám to jen jednou.
Jen počkej, Julesi. Bude to neuvěřitelné. Vypadáš fantasticky.
Fantasticky, nebo ne, nikdy to nedoženeme.
Doženeme. Jen tomu musíš věřit.
Co to děláš?
Věřím tomu. Nevidíš?
Ne, pořád tomu nevěřím.
Julesi. Buď opatrný, ano?
Julesi?
Jo!
- Ano, věděl jsem to! - Ano, běž, Julesi!
Julesi, milujeme tě.
- Už to nebolí? - Už nemáte zlomenou nohu?
To se ale rychle zahojilo.
Podívejte!
To je Suzanne.
Našla jsi ho?
Ne, ještě ne. Nemám tušení, kde je.
No, je to chytrý kluk. Neudělá nic hloupého.
Můžu použít tvoje auto?
- Ty jsi ale drzý. - Ovšem.
- Faride? Haló? - Suzanne.
Nejdřív dostanete do průšvihu továrnu
a pak odejdete bez povolení.
Vrátím se, až najdu Julese.
Ne, vraťte se hned, nebo se nemusíte vracet vůbec.
Najdu svého syna.
A já jí pomůžu.
A já taky.
Tak máte padáka.
Všichni.
Běžte péct.
Takže jste lhal.
Neměl jsem na vybranou, Esso.
Není připravený. Pamatuju si, že jsem to říkala.
Ale ne. „Ne, au, moje noha, moje noha.“ Lžete.
Aby to ten chudák převzal, i když víte, že to nechce.
To není pravda.
On chce. Jen to ještě neví.
Musí zase začít milovat Vánoce. Nic víc.
Julesi! Zastavte ho!
Zůstaň, Julesi!
- Julesi, vrať se. - Stůj!
Nejezdi do mínus dvojky!
Jel do mínus dvojky, pane Klausi.
Elizabeth Klausová.
Wilhelmus Klaus.
Otto Klaus.
Henricus Klaus.
Virginie Klausová.
NOEL KLAUS
Děda.
PIETER KLAUS
Táta.
JULES KLAUS
Promiň, Julesi.
Promiň. Promiň, chlapče.
Doufal jsem, že si zase zamiluješ Vánoce.
Protože by pak pro mě bylo jednodušší
ti tohle vysvětlit.
Titul Santa Klause, nebo pana Klause,
se dědí od úsvitu časů,
z generace na generaci, v naší rodině, rodině Klausových.
Ale Santa žije věčně, ne?
Ne, chlapče.
Podívej se na mě. Ne.
Všichni stárneme.
A jednoho dne bude záležet na tom, kdo je na řadě.
Tvůj táta už nějakou dobu pracoval jako Santa.
Dokud…
Neměl tu nehodu.
Ano.
A já myslel, že jsi moc mladý.
Tak jsem to zase začal dělat sám.
Ale můj chlapče… Jsem starý…
Jsem vyčerpaný.
Ten pád, ta nemocnice.
Podívej. Tohle je dopis od tvého otce.
Napsal ho pro tebe.
Každý Santa…
napsal takový dopis svému nástupci.
Protože, chlapče, jednoho krásného dne…
budeš nový Santa ty.
Ne.
Chtěl jsem ti jen jednou pomoct.
Táta je mrtvý.
Takže Santa je taky mrtvý.
Jedenáct let, blond vlasy.
Ano. Ne, od dnešního odpoledne. Ano. Ano, dobře.
Ano, děkuji. Budou ho hledat.
Ahoj. Hej, bude to v pořádku. Bude to v pořádku.
Julesi.
Julesi, kde jsi byl?
Všude tě hledám.
- Kde je děda? - Doma.
Proč nejsi s ním? Měl ses o něj postarat.
Jules, ty umíš být tak sobecký!
Ztracený syn se vrátil.
Všichni se tak báli.
Jules, vzpamatuj se.
Řekla jsi, že nemusím být šťastný, když nechci.
To ano.
Ale je rozdíl mezi tím, že nejsi šťastný…
a tím, že terorizuješ všechny svou sebelítostí.
Tvoje máma kvůli tobě právě přišla o práci.
Cože?
To jsem neměla říkat.
Hej, všichni děláme chyby.
Mámy taky.
Takže myslíš, že jsem udělala chybu?
Ne. Jen se snažíš.
A Jules to ví.
Co je to?
Nic.
Můj táta.
Neotevřeš to?
Proč ne?
Protože je to dopis na rozloučenou.
Když si to přečtu…
je konec.
Nauč se jít dál.
Co ty o tom víš?
Pořád máš tátu.
Já ne.
Přišel jsem o všechno.
Už žádný balet.
Už žádné krátké sukně.
Hloupá nehoda.
Nikdo to neopraví.
Být naštvaná na svět to nezmění.
Pořád máš hodně, Julesi.
Otevři to a přečti si to, prosím.
Promluv si s ním, ano?
Ano.
Omlouvám se.
Já taky.
Vážně tě kvůli mně vyhodili?
Ne. Vůbec.
Jen jsem byla hloupá.
Prosté plány nejsou vždy nejlepší.
Myslela jsem, že tu továrnu zachráním.
Že všem budou chutnat naše sušenky.
Jedna velká objednávka sušenek a…
No.
Chtěla jsi jen ty temné dny prozářit.
Julesi, jestli to čteš, znamená to, že jsem z nějakého důvodu pryč.
Tohle není dopis na rozloučenou. Je to nový začátek.
Stejně jako to děda převzal od svého otce…
ty budeš pokračovat v této tradici.
Už tu nejsem, ale žiju v tobě.
To ty musíš vnést světlo do tmy.
Jsi mé tlukoucí srdce.
Společně jsme Santa Klaus.
Napořád.
Julesi?
Musím jít, ale oni o tom nesmí vědět.
Co budeš dělat?
- Půjdu dál a budu pokračovat. - Pokračovat v čem?
Zachráním Vánoce.
Jsi v pořádku?
Nikdy mi nebylo líp.
Děkuji.
Za co?
Veselé Vánoce!
- Proč jsou všichni tak smutní? - Jules. Vrátil se.
Je to oslava. Oslava nového začátku.
- Vážně? - Ne, ale vážně?
- No tak, dejme se do práce. - Lidi!
- Už jsme na cestě. - Ano.
Tak podobní.
Vítejte, Santo Julesi.
Už bylo načase, že?
Julesi, určitě s tebou nemám jít?
Ne. Udělám si malou zajížďku.
Takovou, co není dobrá pro tvoje zdraví.
Mám se bát?
Ať žije sušenková revoluce.
Může mi někdo vysvětlit, co je sušenková revoluce?
Jo.
Tohle chutná jako Vánoce.
Jedna velká objednávka.
Dobrou chuť, paní prezidentko.
Dáš si taky sušenku?
Dobrá, že?
Ano, milujeme tě!
Ano!
Super, co, Holgere?
Podívej.
Nádhera, Holgere. Nádhera.
Julesi!
Paní prezidentka Ameriky chce moje sušenky?
Ty barevné sušenky. Jasně. Ty barevné. Ano.
Ano.
Ty barevné sušenky.
Ty barevné sušenky. Ty…
Kde jsou ty barevné sušenky?
Hej. Kde jsou ty barevné sušenky?
Proč nikdo neodpovídá, když se ptám?
Podívám se na Julese. Ne, zrovna jsem tam byla.
Chtěl ještě zůstat ve svém pokoji.
Tak jo.
Ale nebude se celý Štědrý večer u sebe litovat, ne?
Mami, mám hlad.
Jasně. Co jsi chtěla k večeři?
Nemám tušení.
- Co máš ve spíži? - Nic.
Odpovím.
Mami, prostě jsem se k tomu nedostala.
Norah? Pojď, jdeme nakupovat.
Že jo? Dáme si k vánoční večeři dobré jídlo.
Špagety.
No…
Musíte se vrátit.
Paní prezidentka Ameriky chce…
vaše sušenky.
Cože? Jak je to možné?
Objednala velkou zakázku
na prezidentskou vánoční večeři se všemi státníky.
A když to uděláme správně…
staneme se jejím pravidelným dodavatelem a zachráníme továrnu.
Cože?
No, pojďte, dneska to musíme poslat.
- Dneska? - Ano.
Promiňte, ale nemůžu.
Proč ne?
Protože dnes večer slavíme Vánoce.
Slíbila jsem to.
Mohli bychom slavit Vánoce zítra.
Určitě?
Jo.
Dobře, kdo chce pomoct?
- Já ano. - Já ne.
Jdu nakupovat s babičkou. A Ella může s námi.
Nikdy to nestihneme.
Aspoň jsme to zkusili.
Potřebujete pomoct?
Neměli byste slavit Vánoce?
Měli bychom.
Tak se do toho opřeme, abychom mohli být doma na večeři.
No tak.
Joan, kde je těsto?
Ano, dělám na tom.
Nepotřebuju odpověď jen proto, že jsem se ptala, Joan.
No tak, pečte.
Joan.
No tak.
- To byl poslední? - Ještě jeden dům v Londýně.
Připravený na vzlet? Ano?
Tři, dva, jedna.
- No tak. Co mu tak trvá? - Já to nezvládnu.
Pojďme za maminkou.
No tak, Julesi.
Já to věděl.
No tak, ukaž trochu nadšení.
Dobrá práce, chlapče. Výborně.
Julesi.
Julesi. Jak ses to naučil tak rychle?
Hlavně jsem zjistil, že je můj táta tady.
Jistě, chlapče.
Vždycky jsem věděl, že to máš v sobě.
Dokážeš to.
Máme hotovo.
Ne, nemáme.
Dokázali jsme to.
Veselé Vánoce všem. Veselé Vánoce!
- Veselé Vánoce! - Veselé Vánoce!
No tak.
Co se děje?
Jules?
To bude dobrý.
Veselé Vánoce.
Byl to jeho plán.
Tos udělal ty?
Co je to?
Vánoční stromek a spousta dárků.
Páni.
Julesi.
Tak jo.
Zachraňuješ Vánoce?
Ello.
Je tu pro tebe dárek.
Podívej.
Drazí přátelé, odcházím.
Pěkný, co?
Faride, počkej.
Pojď.
Opatrně. Je to moc horké.
- Bravo. - Opatrně.
- Ano. - Výborné.
Sněží.
Ráda bych pronesla přípitek.
Na krásné bílé Vánoce.
Ano.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Bílé Vánoce.
Co ty na to, Julesi?
- Příští rok zas? - Samozřejmě.
Tak roztomilé.
Bum!
Šťastné a veselé!
Překlad titulků: Gabriela Vašíčková