Podala bys mi chleba?
Došlo máslo.
Nějak to zvládneme bez něj.
Jen klid.
Tak si leť.
Ahoj, jsi nádherná.
Miluju tě.
- Pojedeš dnes na pevninu? - Dneska ne.
Pamatuješ si mého kamaráda ze studií Olaviho Kalma?
Poslal mi vzkaz. Přijede sem zítra.
Žije ve Francii, ale přijel teď do Finska.
Nemá, kam by tady šel, tak jsem ho pozval sem, k nám.
Místa tu máme víc než dost.
Ta šťáva je výborná, určitě hodně zdravá.
- Zároveň s tím se svět změnil. - To jo.
Měla jsem stejný pocit, když jsem se do Finska vrátila.
- Zastav se někdy u nás ve vile. - Zní to trochu podezřele.
- Whisky a raci? - Zvážím tu nabídku velmi vážně.
Měj se.
Ahoj.
- Pěkná štreka, z Francie až sem. - Pořádně dlouhá.
- Ale obohacující, ne? - To jo.
Tady jen lovíme zvěř nebo ryby. Můžeš zapomenout na městský ruch.
Teď tu skoro nikdo není. Moc lidí tu nebydlí.
Ale letos přijelo spoustu letních hostů.
My tu žijeme celoročně pátým rokem.
A jsme tady.
Tak hop, Usko.
Tady je pořád co dělat.
Sotva něco spravíš, už se zase rozpadá něco jiného.
- Máte to pěkné. - Díky.
- To jsou třešně? - Ne, švestky.
Třešně máme tamhle vzadu.
Skoro všechno jídlo si sami vypěstujeme tady na zahradě.
Vajíčka a mléko máme od sousedů.
Chodíme na ryby, do lesa a tak.
Elli! Olavi už je tady.
Zdravím. Jsem Olavi.
- Ahoj. - Ahoj.
Vítej u nás.
Tady na ostrovech si ještě podáváme ruku a objímáme se, i když ne hned.
- Fajn, že jsi přijel. - Ahoj.
Jednou jsi byl u Elliných rodičů, asi před 15 lety.
- Pamatuješ si to, Elli? - Už je to dávno.
- Už si vzpomínám. - Zrovna jsi začal studovat.
- Máte nádherný dům. - To jo. Potřeboval by trochu opravit.
Tak magistře Kalme, pojď se podívat na národní krajinu.
- Ty píšeš disertaci? O čem bude? - O kráse.
Takže s nikým nežiješ?
Ne, ještě jsem neměl štěstí.
Ženy nebo muži? Nebo na tom nesejde?
Hlavně ženy.
Měli bychom ti najít lockdownovou milenku.
- Lockdownovou milenku? - Ostrov je plný krásných lidí.
Myslím, že jsem jednu potkal na trajektu.
Mluvili jsme o klimatické změně a o houbách.
Opravdu chytrá ženská. Mladá lékařka.
- To byla určitě Liina. - Jo.
Jo, byla to ona, pozdravili jsme se u trajektu.
Doktoři, vojáci, policisti a pastoři.
To jsou fajn lidi. Hlavně teda doktoři a pastoři.
Pastoři teda určitě ne.
Salut!
Hele!
Mám tu něco.
Tady člověk moc nesleduje zprávy, ani to, co se děje ve světě.
Je fajn mít hosty. Z ciziny.
Žije ještě tvůj otec?
Ne.
Pamatuju si, že jsme spolu vedli zajímavé diskuse.
Táta o tobě často mluvil poté, co jsi odjel.
- Čekal, že se vrátíš. - Měl jsem to v plánu.
Ale pak přišla ta Paříž.
- Hele, co jsem našel. - Díky.
Nemluvím o kabátu, ale o těchhle fotkách.
Měl jsem tehdy beďary.
- Je nahoře všechno připravené, Elli? - Mělo by být.
- Já si poradím, díky. - Tak dobrou noc.
- Dobrou noc. - Uvidíme se ráno.
- Asi bychom taky měli jít do postele. - Přijdu za chvíli.
Dobře, tak za chvíli.
Ještě rybaříš?
V Paříži není moc kde. Nebo se ptáš metaforicky?
No snad tam máš nějakou? Pořád jsi stejně sarkastický mizera jako dřív.
Jedna tam byla.
Ale bylo to složitý. Byla vdaná.
Nezhubl jsi za tu dobu, co jsme se neviděli?
Ani nevím, možná trochu.
A tys přibral?
Možná trochu. Copak studená voda odtučňuje?
- Jaké to bylo s vdanou paní? - Skvělé.
Víkendové výlety, dlouhé večeře a tak.
Jak já nesnáším ty vodní skútry. Měl bych si dojít pro brokovnici.
Víš, na začátku se Elli
nechtěla nijak vázat.
Hodně cestovala, studovala.
Ale potom se ke mně vrátila.
Dostal jsem místo tady na ostrovech.
Je tady trochu jiný život. Ne trochu, spíš hodně jiný.
Pomalý a příjemný. Uprostřed národního parku.
Tohle... poslouchej!
Zvuk vinylové desky! Cítíš to. Je to super.
Takže jedete v analogu a jste soběstační.
Internet na ostrovech nikdy pořádně nefunguje.
V práci ho mám, ale doma máme jen tohle.
Nádherný skřípění, poslouchej!
Tenhle sound funguje kdykoli a kdekoli.
Tohle je umění, klasika. Děvče, děvče, děvče!
Pojď sem, děvče!
Rozhýbej se do rytmu!
Toč se, děvče, toč se.
- No, není to báječné? - Je.
Loď se tu zastaví jednou za den, takový Bohem zapomenutý kraj.
Ale muzika hraje.
A co si poslechneme dál:
Beatles v ruské coververzi.
Tak jo.
Nedělej si starosti.
Brzo odjede. Venkov ho nudí.
Měj se!
Miluju tě!
Do prdele!
Omlouvám se.
- Ruším tě při práci? - Nerušíš.
- Jak ti jde psaní? - Příliš pomalu.
Asi je to běžné.
- Ještě hraješ na cello? - Zřídka.
Půjdeš se projít?
Mikko říkal, že píšeš disertaci. O čem?
O ženách.
Aha.
- Ve filmech Françoise Truffauta. - Ty máš ženy rád.
Mám rád ženy i muže, složitost jejich vztahů.
Mezilidských vztahů obecně.
Ale přesto v žádném vztahu nežiješ.
Rozešli jsme se nedávno.
Uvažovali jsme o světě každý úplně jiným způsobem.
Jestli je láska nejdůležitější věc na světě, co to vlastně je?
Je láska i to, když někoho opustíš?
A je láska vždy ve vztahu k sobě samému?
V tom smyslu, že je člověk k sobě upřímný?
Asi byste spolu nikdy nebyli šťastní, když jsi ji nemiloval.
Třeba jen hledám něco lepšího.
Ahoj!
Boží požehnání.
Jak se máte vy?
Dobře, Elli mi ukazovala ostrov.
Zastavil ses v obchodě? Máš všechno?
Mám. Narazil jsem tam na Liinu. Pozdravuje Olaviho.
Asi ses jí nějak zalíbil, protože nás zve k nim na chatu.
- Naskočíte si? - Dojdeme to pěšky, nebo aspoň já.
- Dej vařit brambory. - Já už to taky dojdu.
Ale na brambory zapomeň, dnes večer vám uvařím já.
Dobrý večer, dámy a pánové.
Dnešní večeři zahájí pyré z brambor, koriandru
a plísňového sýra, je to úplná novinka.
- Jde o experimentální gastronomii. - Díky.
Prosím.
Dokonalá chuťová koláž z přísad,
které jsem našel v kuchyni paní domu a na zahradě.
Vynikající, Olavi. Velmi... francouzské.
Ne, Mikko.
Velmi ostrovní.
Na zdraví.
Zapomněl jsem na sebe. Ale už začněte, než to vychladne.
Musím říct,
že prezentace byla fantastická.
Nicméně pevně doufám, že hlavní chod
bude větší chuťový zážitek než tohle plísňové pyré.
Je to strašně hnusný. Fakt odporný.
- Není v tom všechna naše sůl? - Příšerné množství česneku.
Tak to pěkně dojíme a nebudeme si stěžovat.
Není to náhodou tak,
že jsi celá ta léta nebyl ve Francii, ale vařil někde na lodi?
Možná, ale teď to dojíme. Nic se nesmí vyhazovat.
Je fajn, žes k nám přijel, milý příteli.
Doufám, že si mě tu necháte i po tomhle fiasku.
Sbal si věci a padej. Tak, Michaele Jacksone.
Nasaď si rukavice a dej se do díla. Zpátky do kuchyně.
Mohl bych vám zahrát prstové divadýlko.
Sežeru vás!
Sežeru vás, sežeru vás!
Dobré ráno!
- Dobré jitro. - Mikko už odjel.
- Je tu nádherný klid. - To je.
Život daleko od lidí.
- Jak ti jde psaní? - Jakž takž...
Fajn. Zajdeme se podívat, jak Mikko dělá ta svá kouzla.
Radostně Pánovi
pějeme díky,
jméno Tvé, chválíme, Pane.
Kdybych mluvil jazyky lidskými i andělskými,
ale lásku bych neměl, jsem jenom dunící kov
a zvučící zvon.
Láska je trpělivá, laskavá,
nezávidí,
láska se nevychloubá a není domýšlivá.
Nemá radost ze špatnosti,
ale vždycky se raduje z pravdy.
Ať se děje cokoliv, láska vydrží, láska věří,
láska má naději, láska vytrvá.
- Můžeš tohle hodit domů? - Samozřejmě.
- My půjdeme pěšky. - Měl bych se vrátit za několik dnů.
- Dám ti to do auta. - Tak co, Elli. Whisky a raci?
Liina by byla pro tebe ta pravá, nebo ne?
- Myslíš? - Určitě.
Nebo jakou vlastně hledáš? Nějakou lamu?
Nezávislou ženu, s vlastní vůlí.
Přesně takovou mám. Tak si taky nějakou najdi.
Tak, můj milý příteli, postarej se mi o dům.
Uvidíme se zase brzy. Pohřeb nepočká.
Promiň, Liino, zapomněla jsem, co že je tvoje lékařská specializace?
Psychiatrie.
Rozhodla jsem se starat o blázny.
Dneska je těch vyšinutých lidí všude tolik.
- Ke které skupině patříš ty, Olavi? - Blázen, nebo šílenec?
Šílenec.
Když Mikko odjel na pevninu, budeš muset víkend strávit se mnou.
Ten chlap s Liinou, mají spolu něco?
Liina ho nemá moc ráda.
Protože je nudný? Ze všeho nejhorší je nudný chlap.
Liina určitě čeká na někoho lepšího.
Má štěstí, že ještě čekat může.
Láska je při výběru partnera často až na druhém místě.
Člověk zvažuje mnoho jiných faktorů.
- Ukázkový příklad evoluční biologie. - To je smutné.
To ano, vždycky se to vymstí.
Nejlepší by bylo najít rozum i lásku v jedné osobě.
Pokud se k sobě ti dva povahou nehodí a není mezi nimi láska,
jak mohou žít, aniž by trpěli?
Pak je třeba trpět.
Tak budeme trpět.
Chceš ještě?
Máme vlastní pramen.
Na zdraví.
Na naše předky a prastaré ohně.
Díky.
Dobrou noc.
- Mohl bych taky veslovat? - Ne.
Chodíš na ryby s Mikkem?
Ne, sama.
Jsi, Elli, šťastná?
Jsem.
Asi jsem.
Někdy sním o tom, že mě někdo
odsud odvede. Někam úplně jinam.
Prostě si mě vezme.
Jenže zatím nikdo nepřišel.
Klidně bych odsud mohla odejít, ale vybrala jsem si život tady.
Lidi sní o nejrůznějších věcech.
Zvlášť o věcech, které nechtějí, aby se uskutečnily.
Jsme si vlastně dost podobní.
Taky jsi hodně přímá.
Líbí se mi to.
A ty jsi spokojený se svým životem? Jsi šťastný?
Ano.
Mám dny, kdy se cítím úplně ztracený a nic mě nebaví.
Ale vždycky je možné být šťastný.
Musíš se pro to jen uvnitř rozhodnout.
Můžu dál?
Můžeš.
Bojíš se tady?
Když je Mikko pořád pryč?
Někdy spím nahoře, i když je doma.
Potřebuju osobní prostor.
Takže jsem ti zabral pokoj.
To nevadí.
Vaše ložnice je přímo
pod mou.
Ano.
Neruší vás,
když jsem nahoře vzhůru
a chodím tam?
Já tě samozřejmě slyším,
dokud jsem vzhůru.
Haló?
Je někdo doma?
No, ahoj!
- Nejdeme nevhod? - Ne, jen pojďte dál.
- Olavi je tady teď pán domu? - Žádný "pán domu" tu není.
Mikko je ještě na pevnině. Asi další pohřeb.
Na zdraví! Krásné léto!
Na zdraví.
Na whisky a raky!
Pusť tam nějakou duchovní hudbu.
Navrhuju přípitek.
Na oheň, světlo a stín!
- A na neohroženou lásku. - Haleluja.
Toho ne, toho ne, toho ne.
Tady tomu nerdovi dáme lajk.
Díky za vše od nás všech,
pořád jen hledáme cosi, co dlouho vydrží,
tak pokračuju v cestě dál, jemný vánek...
Elli! Můžeme roztopit saunu?
Proč by ne.
Díky!
- Nepostupujeme až moc rychle? - Olavi!
- Taky to chci vidět! - Nebuď tak upjatý.
Nejsem upjatý! Ale někdo to uslyší.
- Zajímá mě to. - Sauna je roztopená.
- Přijdou i ostatní? - Jsme tu my.
- Pojď taky, zlato. - Přijdu za chvilku.
- Pojď hned teď. - Přijdu za chvilku.
Chápeš, že to slyší všichni až na druhé straně zálivu:
"Chci vidět tvýho ptáka!"
- Pojď si dát panáka. - Užij si to trochu, Elli!
Zatancujeme si. Whisky a tanec!
Dobré ráno.
Od kdy sekáš?
Od rána.
Jde ti to.
- Jsi v pořádku? - Jo.
- Nebylo ti něco včera večer? - Byla jsem unavená, šla jsem spát.
Nic jiného?
Měla jsem dojem, že jste si to s Liinou užívali.
To jo.
Jenže jsem myslel jen na tebe.
Kdo bude první ve vodě?
Chceš tam zůstat?
Ahoj!
Hodili mě zpátky dřív.
A dostal jsem velkou rybu. Za chvilku bude jídlo.
Všichni mají spoustu otázek, velkých otázek o životě.
Otázky vedou ke strachu, a ten vytváří potřebu věřit.
V něco neuchopitelného, většího, než jsme sami.
V něco trvalého.
Dělala jsem si o Mikka starost.
Tak nezištně všem pomáhá. Úplně se rozdává.
Ale není to tak dlouho, co jsem to chtěl vzdát,
cítil jsem se nepotřebný.
- Nesloužil jsem lidem. - Jak to šlo tentokrát?
Dobře. Naučil jsem se něco o žalu.
Po prvotním šoku mají lidi potřebu uchýlit se do vzpomínek.
Všechen čas i energii, všechnu sílu používáme na to,
abychom žili minulostí.
Pak procházíme archiv vzpomínek, jednu po druhé.
Přináší nám to útěchu a dává to životu smysl.
Nikdy jsem si neuvědomil, jak moc jsme nostalgičtí.
Máš pravdu.
Dobrým příkladem je třeba tvoje návštěva u nás.
Hned jak jsem tě uviděl, úplně jsem ožil.
Měl jsem stejné pocity.
Skoro jsme nebyli v kontaktu, jen přes sociální sítě.
Neviděl jsem tě patnáct let.
Ale hned, jak jsem tě uviděl, všechno se vrátilo.
Cítil jsem se zase mladý. Cítil jsem, že existuju.
Cítil jsem se víc jako člověk, jestli se to tak dá říct.
Co to znamená? Sám nevím.
Ale víc dokážu, věřím a taky víc chci.
Amen.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Vyspal ses dobře?
- Ani ne. - Proč?
Je na mě moc světla.
- Dáš si mléko? - Ne, díky.
Jaké máš na dnešek plány?
Party pokračuje? Whisky a raci?
Musím psát. Vrátím se k práci.
Přijdeš dneska do kostela?
Dneska nemám chuť.
Bylo by fajn, kdybys přišla, poslechla by sis moje kázání.
Půjdeš se projít?
Je mi líto, musím psát.
Fajn, dobrá. Tak ať ti to jde od ruky.
Říkala jsem si, jestli se ti něco nestalo.
- Tys mě hledala? - Ano.
Mikko odjel na pevninu.
A ty tu musíš čekat, jako zelená vdova.
- Nemáš to lehké. - Co to s tebou je?
- Nerozumím ti. - To je asi ten problém.
Nerozumíme jeden druhému.
Když se dva lidé potkají,
často se domnívají, že mají na věci stejný názor.
Že se jejich myšlenky doplňují
a že všechno bude jednoduché, spontánní a nádherné.
Pak se většinou něco objeví.
A jim dojde, že se v tom druhém zmýlili.
To si myslíš?
Mluvím o tom, co jsem viděl a slyšel.
Co jsi viděl a slyšel?
Jak se vy dva milujete a jak moc si to užíváš.
Vůbec netušíš, co se mi líbí.
A co nelíbí. Nebo po čem toužím.
Miluješ Mikka a chceš s ním být šťastná.
Ty jsi odjel.
Čekala jsem na tebe.
Když jsem si uvědomila, že se zpátky nevrátíš,
rozhodla jsem se na tebe zapomenout.
Šla jsem studovat, cestovala jsem.
Měla jsem mnoho báječných mužů.
I nějaké dost divoké vztahy.
Všelijaké vztahy.
Na jednu noc. Delší románky.
Pak přišel Mikko. Miloval mě.
Vzali jsme se.
Zdálo se mi to naprosto správné.
Po mnoha letech se tady najednou objevíš.
Čekala jsem na tebe.
Miluju tě.
Dobré ráno.
Vyrazíme na výlet.
Chci, aby ses mě dotýkal.
Dej mi prsty dovnitř.
Hluboko.
Hlouběji.
Ne.
Ještě ne.
Pokračuj.
Strč je hlouběji. Silněji.
Rychleji. To je ono.
Rychleji.
Jedeme.
Ahoj!
- Byli jste na výletě? - Ano.
Kdybyste chvíli počkali, jel bych s vámi.
Dneska máme výročí, teda výročí dne,
kdy jsem poprvé přišel k Elliným rodičům, tys u toho taky byl.
Je to jako výročí svatby, takže to musíme oslavit.
Počasí je krásné, budeme grilovat, napijeme se.
Přijďte ven, ať si ťukneme.
Víš, je úžasné žít s člověkem,
do kterého se můžeš každý den znovu zamilovat.
Není vůbec samozřejmost, že k sobě takového člověka najdeš.
Mrzí mě jenom, že nemáme děti.
- Má to nějaký zvláštní důvod? - Elli nechtěla.
Pamatuješ si na mou holku, když jsme byli na gymnáziu?
To je hrozná věc. Šla na potrat.
Vzpomínáš si?
Je těžké o tom mluvit.
Mohl jsem být táta.
Mohl jsem mít...
Ale máte jeden druhého.
Elli! Strašně se mi po tobě stýskalo.
Jsi nádherná. Pojď ke mně.
Na nás. Na naše výročí.
Tak teď rozpálit gril, rozgrilit pal.
To byl vtípek.
Rozpálit gril.
- Jsi na mě naštvaný? - Ne.
Nemůžu Mikkovi bránit, aby byl blízko mě.
Samozřejmě můžeš, jenže nechceš.
Už to žhne.
Gril je rozpálený. Za chvilku bude jídlo.
Pojď ke mně, Elli.
Liina říkala, že by mě zítra mohla odvézt na pevninu.
- A pak do Helsinek. - V žádném případě! Ještě neodjíždíš.
Hoří nám gril!
Borůvek jsou mraky, lesy jsou jich plné.
Když jde do lesa chlap, najde si jeden keříček a vysbírá ho.
Je spokojený, má litry borůvek.
A pak jde domů nebo sbírá ještě dál.
Ale ženská si najde keříček, chvíli sbírá a najednou - hop,
vidí o kus dál lepší keřík a přesune se k němu.
Periferně vidí další, lepší místa a zase další.
A takhle to jde pořád dál, nakonec z toho nic není.
Spousta borůvek tam zůstane...
Co mají tam u vás? Co za druh to je?
- Kanadské borůvky. - Jo, větší a ne tak sladké.
Co se ještě projet na člunu nebo projít?
- Já ne, ale běžte klidně sami. - Půjdeme?
- Tak půjdeme všichni na kutě. - Nech mě.
- Půjdeme do postele. - Nemám teď chuť.
Budeme se objímat a líbat.
Nedotýkej se mě! Dusím se!
Jdi do prdele!
Omlouvám se.
Promiň mi to.
Já ti rozumím.
I když nechci.
Rozumím ti.
Svoboda je nelhat.
- Jak se máš, kamaráde? - Dneska odjedu.
- Takže ty už chceš odjet? - Jo.
Mohl bys ještě pobýt.
Vrátím se zase příští léto.
Doufejme, že bude...
stejně pěkné počasí jako letos.
Odpusť mi.
Co ti mám odpustit?
Pamatuješ si naši cestu vlakem z Valencie do Barcelony?
Pamatuju... až do chvíle, než jsem odpadl.
A co náš výlet do Rigy?
Šli jsme spolu z té studentské pařby pěšky zpátky do hotelu.
Nebesky krásné ráno.
Napadl prašan. Takový jako v dětství, když je mráz tak akorát.
- Tu cestu jsem prožíval, pamatuješ? - Pamatuju.
Takové zimy už nejsou.
Ani sníh už není. Nedá se lyžovat.
Začnu víc chodit na lov.
A taky cestovat, až to zase bude možné.
Nová místa v paměti líp uvíznou
pro případ, že bychom se k nim potřebovali uchýlit.
Nebýt milován, to je smůla.
Ale nemilovat, to je neštěstí.
Chutná ti to?
Mohli bychom někdy vyrazit na lov kachen, všichni společně.
To by bylo fajn.
Mohla by to být zábava.
Pojeď se mnou.
Máš se mnou pocit, že můžeš být sama sebou?
Ano, ale někdy se bojím s tebou mluvit.
Bojím se být upřímná.
- Proč? - Bojím se, že když budu upřímná...
Budeš reagovat přehnaně.
Bojíš se mě?
Bojím se, že mě opustíš.
Já tě miluju.
Takovou, jaká jsi.
Můžeš být svobodná.
Chci jen, abys byla spokojená.
Někdy jsem hrozně naštvaný.
Někdy zase smutný, jindy úplně prázdný.
Necítím nic.
Krucinál, jak já tě nenávidím.
Ale zároveň se mi ulevilo. Může z toho vzejít jen něco dobrého.
Ať už se teď rozhodneš pro cokoli,
přijmu to.
A jsem vděčný, že jsi se mnou sdílela život.
Jsem vděčný, že jsi upřímná.
Miluju tě tolik, že si přeju jediné: abys byla šťastná.
Se mnou nebo beze mě.
Půjdeš se mnou na ryby?
Ano.
Fajn.
VYČKÁVÁNÍ
České titulky Lenka Fárová Iyuno-SDI Group 2022