- Би ли ми подала хляб? - Маслото е свършило.
Можем и без него.
Няма страшно.
Готово.
Изглеждаш страхотно. Много си сладка.
Обичам те.
- Ще ходиш ли до сушата? - Днес не.
Помниш ли моя съученик Олави Калм?
Забравих да ти кажа, че утре ще дойде тук.
Живее в Париж, но се е върнал.
Няма къде да отиде. Поканих го при нас.
Имаме достатъчно място.
Това е много вкусно и здравословно.
През това време светът се е променил.
Така е. И аз го усетих, когато се върнах във Финландия.
- Ела ни на гости на вилата. - Страх ме е.
- От уиски и раци ли? - Обещавам да си помисля.
Благодаря.
Чао.
Здравей.
- Дълго си пътувал от Франция. - Доста дълго.
- Но поне си струва. - Да.
Ще ходим на лов и риболов. Ще се откъснеш от живота в града.
Тук в момента не живеят много хора.
Това лято има много гости.
Ние живеем тук целогодишно вече пет години.
Пристигнахме.
Добро момче. През цялото време я ремонтирам.
Тъкмо поправя нещо, друго се развали.
- Изглежда прекрасно. - Благодаря.
Все работя нещо по нея. Тук е доста спокойно.
Да влезем от тази врата.
Уско е полусляп и полуглух, но е добро куче пазач.
- Това череши ли са? - Сливи са.
Черешите са от другата страна.
Отглеждаме си всички плодове и зеленчуци в градината.
Мляко и яйца купуваме от съседите.
Ходим на лов и риболов.
Ели, Олави пристигна.
- Времето е много хубаво. - Да.
Здравей. Олави.
- Здравей. - Привет.
- Добре дошъл. - И тук се здрависваме и прегръщаме,
макар и не веднага.
- Радвам се, че дойде. - Ходил си у родителите й
- преди 15 години. Помниш ли, Ели? - Не си спомням.
- Беше много отдавна. - Тъкмо си започвал да следваш.
- Къщата ви е много красива. - Да, но се нуждае от ремонт.
Магистър Калм, ела да видиш гледката.
- На каква тема пишеш дипломна работа? - На тема красота.
Имаш ли си някого?
Не, не се задържат дълго.
Мъже или жени предпочиташ?
Най-вече жени.
Да ти намерим гадже за карантината.
- За карантината ли? - Да, тук е пълно.
Срещнах една на ферибота.
Говорихме си за глобалното затопляне и за гъбите.
Много интелигентна млада лекарка.
- Сигурно е била Лина. - Да.
Тя беше. Накрая си махахме.
Лекари, военни, полицаи и свещеници.
Не са за изхвърляне. Особено лекарите и свещениците.
Не искам свещеници.
Наздраве!
Ще ти покажа нещо.
Тук не следим какво става по света. Не се интересуваме.
Хубаво е, че имаме гост от чужбина.
Баща ти жив ли е още?
Не.
С него водихме страхотни разговори.
Той често говореше за теб, след като ти си тръгна.
- Чакаше да се върнеш. - Това и смятах да направя.
Но заминах за Париж.
- Виж какво намерих. - Благодаря.
Нямах предвид якето, а снимките.
Бях пъпчив.
- Ели, горе всичко готово ли е? - Би трябвало.
- Ще се оправя. Благодаря. - Тогава лека нощ.
- Лека нощ. - До утре.
- И ние трябва да си лягаме. - Ще дойда след малко.
Добре.
Още ли ходиш на риболов?
В Париж няма къде. В преносен смисъл ли го каза?
Едва ли си на сухо. Все си си същият хитрец.
Имаше една жена, но беше сложно, защото е омъжена.
Отслабнал ли си?
Не знам, може би малко.
Напълнял ли си?
От студената вода се отслабва.
- Как беше с омъжената жена? - Добре.
През уикендите пътувахме някъде. Вечеряхме дълго.
Мразя моторниците. Вдигат много шум.
В началото Ели не искаше да се обвързва.
Пътуваше, учеше и какво ли не.
Но после се върна при мен.
Взеха ме на работа тук, в архипелага.
Тук животът е доста различен.
Насред природата всичко е на бавни обороти.
Чуй това парче.
- Хубавите стари плочи. - Аналогов носител.
Интернетът тук е много слаб. Затова вкъщи слушам само плочи.
Какъв звук само!
Никога не остарява. Това е изкуство, класика! Скъпа!
Ела!
Разкърши се!
Под звуците на музиката.
Страхотно, нали? Накрай света сме. Фериботът идва само веднъж на ден.
Но ние танцуваме. Следват...
... руски кавъри на "Бийтълс".
Така.
Не се тревожи, скоро ще си тръгне. Малките селца го отегчават.
Чао.
Обичам те.
По дяволите!
Съжалявам.
- Преча ли ти? - Не.
- Как върви писането? - Бавно.
Предполагам, че е нормално.
- Свириш ли още? - Рядко.
Ще дойдеш ли с мен на разходка?
Мико каза, че пишеш дипломна работа. На каква тема е?
За жените.
- Във филмите на Франсоа Трюфо. - Явно много си падаш по жените.
Харесвам жените и мъжете, сложността на взаимоотношенията им.
На връзките по принцип.
Но ти самият не си във връзка.
До скоро бях.
Имахме различен мироглед.
Ако в живота най-важна е любовта, какво точно представлява тя?
Любов ли е, когато напуснеш някого? А любовта към самия себе си?
Да останеш верен на себе си.
Ако не си я обичал, едва ли сте били щастливи.
Може би търся нещо по-добро.
Какъв шум!
Привет!
Здравейте.
- Какво става? - Ели ме разходи из острова.
- Купи ли всичко необходимо? - Да.
Видях Лина. Изпрати поздрави на Олави.
Май си пада по теб. Иска да й отидем на гости.
- Ще се качите ли? - Аз ще вървя.
- Започни да вариш картофите. - И аз ще вървя.
Не слагай картофите. Аз ще ви сготвя.
Добър вечер, дами и господа.
Започваме вечерта с картофи с кориандър
и пюре от синьо сирене. Уникални са.
Това е експериментална кулинария.
- Благодаря. - Заповядайте.
Сътворил съм колаж от различни вкусове
с продукти от градината и кухнята на домакинята.
- Чудесно, Олави. Във френски стил. - Не, Мико.
В стила на архипелага.
Наздраве!
Забравих да сервирам на себе си. Започвайте, докато са топли.
Да си призная...
... презентацията беше красива, но се надявам основното ястие
да е по-вкусно от това мухлясало пюре.
- Да, отвратително е. - Не става за ядене.
- Всичката ни сол ли си сложил? - Наблъскано е с чесън.
- Яжте и не се оплаквайте. - Възможно ли е
всичките тези години да не си бил във Франция, а на някой кораб?
Възможно е. Изяжте си всичко, да не става зян.
Радваме се, че ни гостуваш, скъпи приятелю.
Дано мога да остана и след този провал.
Събирай си ножовете и си върви.
Майкъл Джексън, слагай ръкавиците и се връщай в кухнята.
Ще ви изиграя театър с пръсти.
Ще те изям!
Целият ще те излапам!
Добро утро.
- Добро утро. - Мико тръгна.
- Да. Много е тихо. - Нали? Забравени сме от Бог.
Ела!
- Как върви писането? - Добре.
Хубаво. Да посетим Мико на работното му място.
С радост, Господи,
те възхваляваме.
Възпяваме името Ти.
Ако говоря с езика на хората или ангелите,
но не изпитвам любов, аз съм само резониращ гонг
или звънтящ чинел.
Любовта е търпелива и мила.
Тя не завижда,
не се хвали, не е горделива.
Любовта не се радва на злото,
а на правдата.
Тя винаги предпазва и се доверява.
Винаги вярва и оцелява.
- Ще я занесеш ли вкъщи? - Разбира се.
- Ние ще вървим. - Ще се върна след няколко дни.
- Ще занеса това в колата. - Ели, уиски и раци?
Лина би ти подхождала, нали?
- Мислиш ли? - Разбира се.
- Какво търсиш, лама ли? - Независима, разкрепостена жена.
Моята е такава. Намери си и ти.
Скъпи приятелю, дръж фронта.
До скоро. Отивам на погребение.
- В какво си специализирала? - В психиатрия.
Искам да се грижа за лудите. В днешно време се срещат често.
- Олави, ти от кои си? - Луд или умопомрачен ли?
Умопомрачен.
Мико замина и той е с мен за почивните дни.
Лина и онзи мъж връзка ли имат?
Лина не го харесва много.
Защото е скучен ли? Най-лошо е да си със скучен мъж.
Тя сигурно чака нещо по-добро.
Късметлийка е, че има време да чака.
В избора на партньор любовта е на заден план.
Има много по-важни фактори.
- Еволюционна биология. - Тъжно е.
Да, всеки път изиграва лоша шега.
Би било идеално да се влюбиш в правилния човек.
Ако характерите не си пасват и няма любов, ще страдат заедно.
Така е.
Значи ще се мъчат.
Искаш ли още?
Имаме си собствен извор.
Наздраве за предците и древните огньове.
Благодаря.
Лека нощ.
- Може ли и аз да греба? - Не.
Ходиш ли да ловиш риба с Мико?
Не, ходя сама.
Щастлива ли си, Ели?
Да.
Мисля, че съм.
Понякога си мечтая някой да ме отведе оттук.
Да ме заведе другаде.
Но никой не е дошъл.
Бих могла да си тръгна, ако поискам. Избрала съм да живея тук.
Хората мечтаят за всякакви неща,
особено за такива, които не искат да им се случат.
С теб много си приличаме.
Ти също си много пряма.
- Това ми харесва. - Ти доволен ли си от живота си?
Щастлив ли си?
Да.
И аз имам дни, в които съм объркан и не изпитвам нищо.
Но знам, че човек винаги може да бъде щастлив.
Трябва просто да го избере.
Може ли да вляза?
Да.
Страхуваш ли се да си сама тук, когато Мико го няма?
Понякога спя горе, дори когато той е вкъщи.
Имам нужда да съм сама.
Наруших ли личното ти пространство?
Няма проблем.
Спалнята ви е точно...
... под моята стая.
Да.
Не те ли...
... смущава, че аз...
... стоя буден до късно и ходя напред-назад?
Чувам те...
... когато съм будна.
Ехо?
Ехо? Има ли някой?
- Здравейте. Да не ви прекъсваме? - Не, влезте.
- Сега Олави ли е мъжът в къщата? - Няма нужда от такъв.
Мико е на погребение.
- Наздраве за лятото! - Наздраве.
- Уиски и раци! - Фрида, пусни християнска музика.
Вдигам тост за огъня, светлината, сенките
- и безстрашната любов. - Алилуя!
Не този, не този, не този.
Този зубрач много ми харесва.
Благодаря на всички за всичко.
Търся нещо хубаво, но всичко е до време.
Продължавам напред.
Ели, може ли да загреем сауната?
Мисля, че може.
Благодаря.
- Не прибързваме ли? - Олави!
- И аз искам да го видя. - Отпусни се.
Не се стягам.
Ти го крещиш.
- Интересувам се от него. - Сауната е готова.
- Други ще идват ли? - Дойдохме.
- И ти ела, скъпи. - Ей сега.
- Хайде! - След малко.
Осъзнаваш ли, че отсреща те чуват? "Искам да видя пениса ти!"
- Ела си пийни. - Забавлявай се!
Да пием и да танцуваме!
Добро утро.
Колко време вече се трудиш?
От сутринта.
Изглежда добре.
- Всичко наред ли е? - Да.
- Снощи нещо смущаваше ли те? - Бях изморена и си легнах.
Сигурна ли си, че няма и нещо друго?
С Лина очевидно се забавлявахте.
Да.
Но си мислех само за теб.
Да се състезаваме.
Там ли ще останеш?
Здравейте.
Намерих си транспорт по-рано. Донесох голяма риба за вечеря.
Всички имат големи въпроси за живота.
Въпросите пораждат страх, а страхът води до нуждата
да вярваме в нещо по-голямо от нас самите,
- нещо вечно. - Напоследък се тревожа за Мико.
Раздава се на всички.
Неотдавна смятах да напусна работа.
Чувствах се ненужен.
- Не помагах на хората. - Сега как мина?
Добре. Научих много за скръбта.
След първоначалния шок имаме нужда от спомените.
Използваме цялото си време и енергия да живеем в миналото.
Вкопчваме се в спомените и ги изживяваме отново и отново.
Това ни успокоява и ни дава смисъл дълго време.
Не осъзнавах колко носталгия изпитват хората.
Прав си.
Гостуването ти е добър пример. Щом те видях, оживях.
Аз изпитах същото.
Общували сме само в социалните медии.
Не те бях виждал цели 15 години.
Но щом те видях, си припомних всичко.
Почувствах се отново млад. Усетих, че съществувам.
Почувствах се повече човек, ако може така да се каже.
Не знам какво означава това.
Но сега имам повече енергия, желание и вяра.
Амин.
- Добро утро. - Добро утро. Добре ли спа?
- Не. - Защо?
Беше много светло.
- Искаш ли мляко? - Не, благодаря.
Какво ще правиш днес? Купонът продължава ли? Уиски и раци?
Трябва да пиша. Ще отивам да се заема.
Днес ще дойдеш ли на църква?
Днес не ми се ходи.
Жалко, щеше да чуеш проповедта ми.
- Ще дойдеш ли на разходка? - Съжалявам, трябва да пиша.
Добре.
Тогава приятно писане.
- Помислих, че ти се е случило нещо. - Търсеше ли ме?
Да. Мико пак замина.
А ти трябва да го чакаш, като огорчена вдовица.
- Сигурно не ти е лесно. - Какво има?
- Не те разбирам. - Точно това е проблемът.
Не се разбираме.
Когато двама души се харесат, си мислят, че разсъждават еднакво,
че мислите им се допълват и че всичко е спонтанно и красиво.
После обикновено нещо се случва и осъзнават, че са напълно различни.
Така ли смяташ?
Казвам какво съм видял и чул.
Какво си видял и чул?
Как правите секс и колко много му се наслаждаваш.
Не знаеш какво ми харесва.
Нито какво не ми допада и какво искам.
Обичаш Мико и искаш да си щастлива с него.
Ти си тръгна. Аз те чаках.
Осъзнах, че няма да се върнеш, и реших да те забравя.
Отидох да уча. Пътешествах.
Срещнах много прекрасни мъже.
Имах доста страстни връзки.
Всякакви взаимоотношения.
Секс за една нощ. Понякога и по-дълги връзки.
После се появи Мико. Той ме обичаше.
Оженихме се.
Чувствах, че изборът ми е правилен.
Години по-късно ти идваш тук.
Чаках те.
Обичам те.
Добро утро.
Да се поразходим.
Искам да ме докосваш.
Вкарай си пръстите в мен.
Дълбоко.
По-дълбоко.
Не.
Още не.
Продължавай.
По-дълбоко и по-силно.
По-бързо! Точно така.
По-бързо!
Да тръгваме.
Здравейте.
- На разходка ли бяхте? - Да.
Ако бяхте изчакали малко, щях да дойда с вас.
Днес имаме годишнина. На този ден за пръв път
отидох у родителите на Ели. Ти също беше там.
Затова е нещо като годишнина. Трябва да го отпразнуваме.
Времето е много хубаво. Да запалим скарата.
Излезте да вдигнем тост.
Прекрасно е да си с някого,
в когото можеш да се влюбваш всеки ден.
Рядкост е да имаш такъв човек в живота си.
Мъчно ми е единствено защото нямаме деца.
- Има ли причина за това? - Ели не иска деца.
В гимназията имах приятелка. Помниш я.
Беше ужасно, когато направи аборт.
Помниш ли? Тежко ми е, когато си мисля за това.
Можеше да съм баща. Можеше да имам...
Но имате един друг.
Ели, много ми липсваше.
Прекрасна си. Ела да те прегърна.
За нас и годишнината ни.
Да запалим скарата. Да разбуним страстите.
Шегувам се.
Да запалим скарата.
- Сърдиш ли ми се? - Не.
Не мога да му попреча да ме прегръща.
Можеш, но не искаш.
Запалена е.
Имаме си огън и скоро храната ще е готова.
Ела, Ели.
Лина предложи да ме закара до сушата утре.
- Ще замина за Хелзинки. - Няма да си тръгнеш сега.
Скарата гори!
Горите са пълни с боровинки.
Мъжът обикновено бере от едно място, докато не свършат.
После си тръгва.
А жената се мести от едно място на друго.
С периферното си зрение все вижда по-добро място.
Винаги е така. Направо е абсурдно.
Така остават много боровинки. Има и храст. С какви боровинки е?
- Със сини. - По-големи са и не са много сладки.
- Да се поразходим или да гребем? - Изморен съм. Вие вървете.
- Ще отидем ли? Тогава да си лягаме. - Остави ме на мира.
- Не съм в настроение. - Да се гушкаме.
Не ме докосвай! Задушавам се!
Не мога да дишам! Разкарай се!
Съжалявам.
Извинявай.
Разбирам те.
Макар и да не искам.
Разбирам те.
Свободата е правото да не лъжеш.
- Как си? - Днес си тръгвам.
- Наистина ли ще си тръгнеш? - Да.
Остани още малко.
Ще дойда пак следващото лято.
Да се надяваме, че и тогава времето ще е толкова хубаво.
Прости ми.
За какво?
Помниш ли пътуването ни с влак от Валенсия до Барселона?
Помня всичко, преди да заспя.
А спомняш ли си пътуването ни до Рига?
Вървяхме пеш от партито до хотела.
Беше много красива сутрин.
Имаше пухкав сняг като в детството ми. Беше много студено.
- Наслаждавах му се. Помниш ли? - Да.
Вече няма да има такива зими.
Няма да има сняг.
Няма да можем да караме ски.
Смятам да ходя на лов по-често.
И да пътувам веднага щом отново стане възможно.
Нови места, по-ясни спомени, ако пак ще се вкопчвам в тях.
Лош късмет е човек да остане без любов.
Нещастие е сам да не обича.
Вкусно ли е?
Да отидем на лов за патици заедно. Ще е забавно.
Ела с мен.
Чувстваш ли, че с мен можеш да бъдеш себе си?
Да, но се страхувам да говоря с теб. Боя се да бъда искрена.
- Защо? - Боя се, че ако съм откровена...
... би реагирал остро.
Страхуваш ли се от мен?
Боя се, че ще ме изоставиш.
Обичам те...
... такава каквато си.
Можеш да бъдеш свободна.
Само искам да си щастлива.
Понякога съм много ядосан.
Друг път съм адски тъжен или безчувствен.
Не изпитвам нищо.
Много те мразя.
От друга страна ми олекна. От това може да излезе нещо добро.
Каквото и да решиш да правиш,
ще го приема.
Благодарен съм, че сподели живота си с мен
и че си откровена.
Много те обичам и искам да бъдеш щастлива...
... със или без мен.
Ще дойдеш ли да ловим риба?
Да.
Добре.
О Ч А К В А Н Е
Превод ВЕСЕЛИНА КАЦАРОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО