Dodaj hleb.
Nema maslaca.
Snaći ćemo se.
Ne boj se.
Odleti.
Zdravo, slatkišu.
Volim te.
Ideš na kopno? -Ne danas.
Sećaš se mog starog prijatelja Olavija Kalma?
Zaboravio sam da ti kažem da je zvao. Dolazi ovamo.
Živi u Parizu. Želi da pobegne iz grada.
Pozvao sam ga ovamo.
Imamo dovoljno mesta.
Ovaj sok ima zdrav ukus.
Svet se promenio.
Blago rečeno. Shvatila sam dok sam se vraćala.
- Svrati u našu vilu. - Zvuči zastrašujuće.
- Viski i meso raka? - Primamljivo. I neuredno.
Ćao.
Zdravo.
Dug je put iz Francuske. -Blago rečeno.
Nagrađujuće? -Na neki način.
Lovićemo i pecati. Zaboravićeš gradski život.
Izgleda napušteno.
Ovog leta ima puno ljudi zbog korone.
Ovde smo petu godinu. Napokon imam osećaj doma.
Stigli smo.
Dobar dečko, Usko.
Stalno treba održavati.
Jedno popraviš, drugo se raspadne.
Izgleda odlično. -Hvala.
Ovo su trešnje? -Šljive.
Trešnje su pozadi.
Većinu hrane uzgajamo u bašti.
Mleko i jaja nabavljamo od komšija.
Pecamo i lovimo.
Eli! Stigao je Olavi.
Zdravo. Olavi.
Ćao. -Ćao.
Dobro došao.
Mi se još rukujemo i grlimo. Nadam se da je to u redu.
Lepo te je ponovo videti. -Takođe.
Zar nisi bio kod Elinih roditelja pre 15 godina?
Sećaš se, Eli? -Davno je to bilo.
- Kao u drugom životu. - Tek si bio krenuo na faks.
- Imate divan dom. - Vapi za popravkama.
Gospodaru Kalm, dođi da vidiš pogled.
O čemu pišeš disertaciju? -O lepoti.
Nemaš partnerku?
Nijednu nisam uspeo da zadržim.
Ženu ili muškarca? Je li uopšte važno?
Uglavnom žene.
Moramo da ti nađemo lokdaun ljubavnicu.
- Lokdaun ljubavnicu? - Ostrvo je prepuno lepotica.
Upoznao sam jednu na trajektu.
Pričala je o klimatskim promenama i čarobnim gljivama.
Bistra mlada doktorka.
Sigurno Lina. -Da.
Jeste, mahnuli smo jedno drugom.
Doktori, vojnici, policajci i pastori.
Njih treba zadržati. Posebno doktore i pastore.
Dobro, možda ne pastore.
Živeli!
Ej.
Samo tren.
Ovamo slabo stižu vesti. Zaboravim na ceo spoljni svet.
Lepo je imati gosta. Razbije rutinu.
Je li ti otac još živ?
Nije.
Lepo smo razgovarali.
Često te je spominjao.
- Čekao je da se vratiš. - Planirao sam se da se vratim.
Ali otišao sam u Pariz.
Vidi šta sam našao. -Hvala.
Ne jaknu. Vidi ove fotografije.
Imao sam bubuljice.
Sve spremno gore, Eli? -Trebalo bi da bude.
Snaći ću se, hvala. -Laku noć.
Laku noć. -Vidimo se ujutru.
Mogli bismo i mi u krevet. -Stižem začas.
U redu.
Još loviš ribe?
Nema puno mesta za to u Parizu. Ili govoriš metaforički?
Nema hopa-cupa? Još si onaj isti lukavi nevaljalac.
Bila je jedna.
Ali postalo je komplikovano. Bila je udata.
Smršao si?
Možda malo.
Jesi li se ti ugojio?
Možda malo. Mršavi se od hladne vode?
Kako je bilo sa udatom ženom? -Odlično.
Beg vikendom, podsticajne večere i druge aktivnosti.
Mrzim džet-ski. Trebalo bi da odem po sačmaricu.
Isprva
Eli nije želela da se skrasi.
Htela je da putuje, studira.
Ali tada se vratila.
Ja sam dobio posao ovde na arhipelagu.
Drukčiji je to život.
Ovde u divljini sporije se živi.
Ovo... Slušaj!
Zvuk vinila. Osećaš ga.
Starinsko i samoodrživo.
Na ostrvima nema interneta.
Strimujem na poslu, a kod kuće samo puštam.
Slušaj ovu rašpu.
Savršeni zvuk u svako doba.
Umetnost, klasik.
Dođi, devojko.
Tresi to telo!
Pleši dok muzika svira.
Zar nije super?
Trajekt jednom dnevno. Mi smo na ivici civilizacije.
Ali i dalje rokamo.
U nastavku:
ruske obrade pesama Bitlsa.
U redu.
Ne brini.
Uskoro će otići. Mala mesta mu dosade.
Ćao!
Volim te!
Dođavola!
Oprosti.
Ometam te dok radiš? -Ne.
Kako napreduje pisanje? -Sporo.
To je valjda normalno.
Još sviraš violončelo? -Retko.
Jesi li za šetnju?
Miko kaže da pišeš disertaciju. O čemu?
O ženama.
A tako.
U filmovima Fransoa Trifo. -Ti voliš žene.
Volim i žene i muškarce. Kompleksnost njihovih odnosa.
Odnosa uopšte.
Ali ti nisi u vezi.
Bio sam donedavno.
Želeli smo različite stvari.
Ako je ljubav ključna u životu, šta je ona tačno?
Je li ljubav i kad nekoga ostaviš?
Je li ljubav uvek u odnosu s nama samima?
Treba li ostati veran sebi?
Ako je nisi voleo, nije bilo šanse za sreću.
Možda tražim nešto bolje.
Zdravo!
Bog s vama.
Čime se bavite?
Eli mi pokazuje ostrvo.
Bio si u prodavnici? Uzeo namirnice?
Jesam. Sreo sam Linu. Kaže da pozdravim Olavija.
Sviđaš joj se. Želi da svratimo.
- Treba li vam prevoz? - Prošetaćemo. Barem ja.
Stavi krompire da se kuvaju. -I ja ću prošetati.
Ali zaboravi krompire, večeras ja kuvam.
Dobro veče, dame i gospodo.
Najpre krompir, korijander,
pire s plavim sirom. Prvi put.
Ovo je eksperimentalna gastronomija. -Hvala ti.
Nema na čemu.
Prikladni ukusni kolaž cajtgajsta
od sastojaka iz bašte i kuhinje naše gospodarice.
Divno, Olavi. Vrlo... francuski.
Ne, Miko.
Vrlo izolacijski.
Živeli.
Zaboravio sam svoje. Uživajte dok je još toplo.
Moram da kažem.
Divno prezentovano.
Ali nadam se da će glavno jelo
biti ukusnije od ovog buđavog pirea.
Ovo je odvratno. Nejestivo.
Potrošio si svu so koju imamo? -Previše belog luka.
Jedimo, dosta prigovaranja.
Je li moguće da sve ove godine
nisi proveo u Francuskoj nego u zatvorskoj kuhinji?
Možda, ali pojedite. Hrana se ne baca.
Divno je što si ovde, prijatelju.
Nadam se da smem da ostanem. Uprkos ovom fijasku.
Spakuj noževe i briši. Iz ovih stopa, Majkle Džeksone.
Navuci rukavicu i natrag u kuhinju.
Mogu da izvedem predstavu s rukavicama.
Poješću te!
Poješću te, poješću te!
Dobro jutro!
- Dobro jutro. - Miko je već otišao.
Divna tišina. -Je l' da?
Život izvan božjeg dometa.
Kako napreduje pisanje? -Onako.
Dobro. Pogledajmo Mikovu magiju.
Radosno, Gospode
pevamo u slavu Tvoju!
Slavimo ime Tvoje!
Kad bih sve jezike ljudske govorio i anđeoske,
a ljubavi ne bih imao, bio bih med što ječi
ili cimbal što zveči.
Ljubav je velikodušna, dobrostiva je ljubav,
ne zavidi,
ljubav se ne hvalisa, ne nadima se.
Ne raduje se nepravdi,
a raduje se istini;
sve pokriva, sve veruje,
svemu se nada, sve podnosi.
Ostaviš ovo kod kuće? -Naravno.
- Mi ćemo prošetati. - Vraćam se za nekoliko dana.
- Staviću ovo u auto. - Eli, viski i meso raka?
Lina bi ti odgovarala.
Misliš? -Naravno.
Šta tražiš? Lamu?
Nezavisnu ženu slobodnog uma.
Ja imam takvu. Nađi je sebi.
Prijatelju, čuvaj tvrđavu.
Vidimo se uskoro. Smrt nikoga ne čeka.
Koje te polje medicine zanima?
Psihijatrija.
Želim da se staram o ljudima.
Danas ima puno poremećenih i samodestruktivnih.
- Koji si ti, Olavi? - Poremećen ili samodestruktivan?
Samodestruktivan.
Miko je na kopnu, provešćeš vikend sa mnom.
Onaj tip s Linom. Viđaju li se?
Lina nije jako zagrejana.
Jer je dosadan? Nema goreg.
Čeka nešto bolje.
Prava srećnica. Ima vremena da čeka.
Ljubav je na drugom mestu pri izboru partnera.
Štošta treba razmotriti.
Evoluciona biologija u punom sjaju. -Tužno.
Da. Obije nam se o glavu svaki put.
Idealno bi bilo pronaći racionalnost i ljubav u istoj osobi.
Ako ličnosti ne odgovaraju i nema ljubavi,
kako dvoje ljudi mogu da koegzistiraju bez patnje?
Ne mogu.
Onda patimo.
Želiš još?
Imamo svoj izvor.
Živela.
Za pretke i drevne vatre.
Hvala ti.
Laku noć.
Mogu li i ja da veslam? -Ne.
Obično ideš u ribolov s Mikom?
Ne, sama.
Eli, jesi li srećna?
Jesam.
Mislim.
Ponekad maštam da me neko odvede
na neko skroz drugačije mesto.
Da me samo odvede.
Ali niko se nije pojavio.
Mogu da odem da želim. Odabrala sam život ovde.
Ljudi maštaju o koječemu.
Posebno o stvarima koje ne žele da se dogode.
Mi smo jako slični.
Vrlo si iskrena.
To mi se sviđa.
Jesi li ti zadovoljan svojim životom?
Jesam.
Ima dana kad sam izgubljen i ništa ne osećam.
Ali znam da je sreća uvek moguća. Uvek je tu negde.
Samo je treba odabrati.
Mogu li da uđem?
Možeš.
Bojiš li se?
Miko je često odsutan.
Ponekad spavam gore iako je kod kuće.
Treba mi moj prostor.
Ometam li tvoj prostor?
U redu je.
Tvoja spavaća soba nalazi se
tačno ispod moje.
Da.
Smeta
li ti
kad se krećem?
Čujem te.
Dok sam budna.
Ima li koga?
Zdravo!
Loš trenutak? -Samo uđite.
Je li Olavi sada muškarac kuće? -Nema "muškarca kuće".
Miko je još na kopnu. Sigurno opet sahrana.
Živeli. Za leto!
Živeli.
Za viski i meso raka.
Pusti hrišćansku muziku.
Predlažem zdravicu.
Za vatru, svetlost i senke koje se njima igraju.
Za ljubav bez straha. -Aleluja.
Ne on, ne on, ne on.
Lajkovaću ovog štrebera.
Hvala za sve od svih
Tražim nešto dobro, ali nikad ne traje.
Nastavljam ovaj put
Eli! Možemo li da uključimo saunu?
Možemo.
Hvala ti!
Ne idemo prebrzo? -Olavi!
- I ja želim da vidim! - Baš si uštogljen.
Nisam uštogljen.
- Zanima me. - Sauna je spremna.
Dolaze i drugi? -Mi smo došli.
I ti dođi. -Za čas dolazim.
Dođi. -Za čas.
Čuju te s druge strane zaliva.
"Želim da vidim tvoj kurac!"
Popij piće. -Živni malo!
Zaplešimo! Viski i ples!
Jutro.
Otkad cepaš drva?
Od jutros.
Dobro izgleda.
Sve u redu? -Da.
- Nešto ti sinoć zasmetalo? - Bila sam umorna i otišla da legnem.
Ništa drugo?
Lina i ti ste uživali.
Jesmo.
Ali razmišljao sam samo o tebi.
Trkajmo se.
Samo ćeš stajati tu?
Ćao!
Našao sam prevoz ranije.
I doneo veliku ribu, hajde da jedemo.
Ljudi imaju toliko velikih pitanja o životu.
Pitanja vode strahu, strah potrebi za verom u nešto.
Moramo verovati u nešto iznad nas.
Nešto večno.
Zabrinuta sam za Miku.
Nesebično se daje drugima.
Nedavno sam bio spreman da dam otkaz.
Osećao sam se beznačajno.
- Nisam služio ljudima. - Kako je prošlo ovoga puta?
Dobro. Naučio sam o tugovanju.
Nakon prvobitnog šoka imamo potrebu da se prisećamo prošlosti.
Da utrošimo vreme i energiju,
živimo u prošlosti.
Grčevito se držimo naših uspomena i vrtimo ih u glavi.
Donose nam utehu i značenje.
Nikad nisam shvatio koliko smo nostalgični.
U pravu si.
Tvoja poseta je dobar primer.
Oživeo sam čim sam te ugledao.
I ja sam to osetio.
Nismo u kontaktu, osim na društvenim mrežama.
Nisam te video 15 godina.
Ali svega sam se setio čim sam te ugledao.
Opet sam se osećao mlado. Osetio sam svoje postojanje.
Osećao sam se više kao čovek. Ako to ima smisla.
Šta to znači? Ne znam.
Ali otvorilo se nešto i sada želim više toga.
Amin.
Jutro. -Jutro.
Dobro si spavao?
Baš i ne. -Zašto?
Previše svetlosti.
Mleka? -Ne, hvala.
Šta planiraš?
Žurku? Viski i rakovo meso?
Moram da pišem. Posvetiću se poslu.
Ideš u crkvu?
Danas mi se ne ide.
Šteta. Čula bi moju propoved.
Ideš sa mnom u šetnju?
Oprosti, moram da pišem.
U redu. Uživaj.
Mislila sam da ti se nešto dogodilo.
Tražiš mene? -Da.
Miko je otišao na kopno.
A ti čekaš. Kao bela udovica.
- Sigurno ti nije lako. - Šta nije u redu s tobom?
Ne razumem te. -Tako se čini.
Mi ne razumemo jedno drugo.
Kad dvoje ljudi oseti privlačnost,
veruju da su slični.
Da se njihove misli dopunjuju
i sve je spontano i divno.
A tada se nešto dogodi.
Shvate da su sve pogrešno shvatili.
Misliš?
Govorim o stvarima koje sam video i čuo.
Šta si video i čuo?
Kako vodite ljubav i koliko uživaš.
Ti ne znaš u čemu ja uživam.
Ili ne uživam. Za čime žudim.
Voliš Miku i želiš da budeš srećna s njim.
Ti si otišao.
Čekala sam te.
Kad sam shvatila da se nećeš vratiti,
odlučila sam da te zaboravim.
Studirala sam, putovala.
Upoznala puno divnih muškaraca.
Upustila se u divlje veze.
Različite veze.
Veze za jednu noć. Duže afere.
A zatim je Miko ušao u moj život. On me voleo.
Venčali smo se.
Delovalo je ispravno.
Godinama kasnije pojavio si se ovde.
Čekala sam te.
Ja te volim.
Jutro.
Hajdemo na izlet.
Želim da me dodiruješ.
Gurni prste u mene.
Duboko.
Dublje.
Ne.
Ne još.
Nastavi.
Gurni dublje. Jače.
Brže. Tako.
Brže.
Hajdemo.
Zdravo!
Bili ste na pikniku? -Da.
Da ste sačekali, pošao bih s vama.
Danas nam je godišnjica. Dan kad sam prvi put došao
kod Elinih roditelja. I ti si bio tamo.
Kao godišnjica. Moramo da proslavimo.
Vreme je divno. Zapalimo roštilj.
Izađimo da nazdravimo.
Divno je biti s osobom
u koju možeš da se zaljubiš svakog dana.
Retki imaju takvu osobu u životu.
Jedino je šteta što nemamo dece.
Postoji li razlog? -Eli ne želi.
Sećaš se moje devojke s faksa?
Bilo je grozno. Izvršila je pobačaj.
Sećaš se?
Teško mi je kad o tome razmišljam.
Mogao sam da budem otac.
Mogao sam...
Ali imate jedno drugo.
Eli, falila si mi.
Divna si. Priđi bliže.
Za nas i našu godišnjicu.
Zapalimo roštilj, biće vatreno.
To je trebalo da bude smešno.
Biće vatreno.
Ljutiš se na mene? -Ne.
Ne mogu da sprečim da mi se Miko približava.
Možeš, ali ne želiš.
Gori.
Roštilj je vruć. Uskoro ćemo jesti.
Dođi, Eli.
Lina može sutra da me odvede na kopno.
Odande ću do Helsinkija. -Ne dolazi u obzir! Ne možeš još da odeš.
Roštilj gori.
Puno borovnica. Šuma ih je prepuna.
Muškarac krene da bere bobice, nađe dobro mesto.
Srećan je, ubere kilograme bobica.
Pođe kući ili bere dalje.
Ali kad žena nađe dobro mesto,
ugleda bolje i premesti se.
Perifernim vidom ugleda još bolje mesto.
Tome nema kraja. Neverovatno.
Ostane velika količina bobica...
Imaju grm... Koja vrsta borovnica?
Američke. -Veće su i manje slatke.
Idemo da veslamo ili da prošetamo?
Ja neću, ali vi idite. -Idemo?
- Hajdemo u krevet. - Pusti me na miru.
Lezimo. -Nemam volje.
Mazićemo se i ljubiti.
Ne diraj me! Gušim se!
Gušim se! Daj, odjebi!
Žao mi je.
Oprosti mi.
Razumem te.
Mislio sam da ne želim.
Ja te razumem.
Sloboda je pravo da ne legneš.
Kako si, prijatelju? -Danas odlazim.
Stvarno odlaziš? -Da.
Ostani još malo.
Doći ću idućeg leta.
Nadajmo se da...
Da će vreme biti jednako dobro.
Oprosti mi.
Šta da ti oprostim?
Sećaš se našeg putovanja u Barselonu?
Da. Dok se nisam onesvestio.
A u Rigu?
Šetali smo natrag do hotela.
Božanstveno jutro.
Sneg je tek napadao. Bilo je tako divno sveže.
Bio sam u trenutku. Sećaš se? -Sećam.
Nema više takvih zima.
Nema snega. Ne možemo na skijanje.
Češće ću loviti.
I putovati čim opet bude moguće.
Nova mesta oblikuju jasnije uspomene.
Bude li potrebe da se uhvatimo za njih.
Nesrećno je biti nevoljen.
A bedno ne voleti.
Je li ukusno?
Trebalo bi svi zajedno da idemo u lov na patke.
Moglo bi da bude zabavno.
Pođi sa mnom.
Osećaš li da možeš sa mnom da budeš ono što jesi?
Da, ali previše se bojim da razgovaram s tobom.
Bojim se da budem iskrena.
Zašto? -Bojim se da ako budem iskrena...
Burno ćeš reagovati.
Bojiš se mene?
Bojim se da ćeš me napustiti.
Ja te volim.
Takvu kakva jesi.
Možeš da budeš slobodna.
Samo želim da budeš srećna.
Ponekad sam tako jebeno ljut.
Ponekad jako tužan, ponekad prazan.
Ništa ne osećam.
Tako te jebeno mrzim.
Ali mi je i laknulo. Samo dobro može da izađe iz ovoga.
Šta god odabrala,
ja to prihvatam.
I zahvalan sam što si podelila život sa mnom.
Zahvalan sam što si iskrena.
Toliko te volim da se nadam da ćeš biti srećna.
Sa mnom ili bez mene.
Želiš da ideš da pecaš?
Da.
Dobro.
MEDIATRANSLATIONS