PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Pane Víctore, promiňte, mám pro vás snídani.
NEZNÁMÉ ČÍSLO
Dej si na to led a uklidni se.
Kdo sakra jsi?
Jestli ty nebo ta tvoje holka půjdete na policii, zabijeme vás.
Vás dva, tvoji tetu Claru a celou rodinu od Alby, včetně synovce.
- Jestli to má být vtip, tak není vtipnej! - Není to vtip.
Máš jedinou možnost. Vraťte se do Madridu a zapomeňte na to.
- Poslouchej, ty zmrde… - Vezmi tu svoji holku a jeďte.
Tirso.
- Jak je Toñovi? - Pořád je na JIP.
A jak je tobě?
Viděl jsem bar. Můžu to tam vyčistit.
- To bys byl hodný. - Jo, díky.
Jdu si zapálit.
To by po tom všem udělal jen čurák.
- Nechci o tom mluvit. - Jasně.
Ale díky, žes přišel.
- Toño si tě moc váží. - A já jeho.
Albo, mrzí mě, co jsem ti řekl.
Jsem kretén.
Choval jsem se jako sobeckej blbec.
Omlouvám se.
Nechci tě ztratit, i když budeme jen kamarádi.
Navíc Bruno není špatný člověk.
Teda není tak super, jako já.
Ale myslím to vážně.
Chci pro tebe to nejlepší.
A neboj se, protože Toño to zvládne.
Víš, jak je tvrdohlavý.
- Hodně. - Hodně.
No tak jo, zajdu teda pro barvu.
Tirso.
Děkuju, za všechno.
Tak co, neříkal jsem, že to v Alicante žije?
Jo, dobrá párty, ale už potřetí jsme si nezašukali.
- Jo, vole. - Nezkusíme to v Murcii?
Žádná Murcia. Jsem mrtvý. Chci domů.
Můžu řídit, jestli chceš.
- Jasně, ten tak umí řídit. - Ty vole. Ta cesta je fakt na hovno.
Alicante je boží. Říkal jsem to.
- Bezpečná vzdálenost mu nic neříká? - Co dělá? Je normální?
- Přidej! Lepí se na nás. - Kurva!
- Ten kretén nás zabije! - Přidej! Rychleji!
Do hajzlu!
- Desátníku, máme výsledky testů. - Paní poručice.
Místní policie našla na místě přepadení tenhle telefon.
Dobře. Říkali, že zatím musíme počkat, ale…
- Odpočinul si? - Jo, už je v klidu.
- Paní poručice. - Bruno.
- Nějaké novinky? - Ne.
Včera jsem ti volala.
Jo, promiň. Já vím, totiž…
Usnul jsem. Chtěl jsem se vrátit…
Paní poručice nám chce něco říct.
Obdrželi jsme výsledky testů DNA.
A máme stopy spermatu od čtyř jedinců.
Cože?
- Od čtyř? - Poblíž místa činu jsme našli telefon.
Patří jednomu z kluků, co vás obtěžovali v hospodě.
Albo, celou noc vás natáčeli a fotili. Jako by vámi byli posedlí.
Takže to byli oni?
Měli na WhatsApp skupinu, kde se o tom jasně bavili.
Asi se rozdělili, tak si pak psali.
Chci to video vidět.
- Není třeba, Albo. Je to důkaz. - Prosím.
Albo, slyšelas, je to důkaz. Nemůžeš ho vidět.
Takže ten nápis na bar taky nasprejovali oni?
A jak mohli vědět, že Toño je můj bratr? Ne, nerozumím tomu.
Kdy je zatknete?
Prozatím se je snažíme najít.
Ale budeme vás informovat.
VÝCHOD
Zdravím.
Mám vám vyřídit otcovu upřímnou soustrast.
Dnes nemohl, ale zítra na pohřeb přijde.
- Díky, Hugo. - Díky.
- Eloyi… - Počkej.
Já, že se nemám bát?
Měl jsi je jen vyděsit.
Vyřeš to.
Kluci, prosím. Jacobo, Rubéne, půjdete se mnou?
- Určitě jsi v pohodě? - Jo, určitě.
Ty šaty ti fakt moc sluší.
- Nemůžeš se ovládat? Kurva. - Nesahej na mě, kreténe.
Zasraná mrcha.
Jo. Pojď tady.
Hej! Líbí se ti to, co?
Albo! Albo, zlato, co je?
- Počkat. Notář by tu měl zůstat. - Proč? Svou práci udělal.
Já to nechápu.
Měnit závěť na poslední chvíli je divné. Nemyslíš, Mariano?
Táta byl tvrdohlavý. Čtyřicet let v závěti nezměnil ani čárku a teď tohle?
- To je divné, ne? - Uklidni se.
I když ty akcie zdědí Mercedes, nic se měnit nemusí.
Jak to myslíš?
To, že k tobě byl otec pozorný, neznamená, že najednou přestaneme vést firmu.
Nebuď nervózní, Iváne.
O tom není pochyb, Iváne.
Budeš taky pravidelně dostávat část zisku, která ti náleží.
To probereme na příští schůzi rady, nemyslíte?
Myslíš si, že jsi chytrá, co?
Teta Mercedes má pravdu.
Venku jsou lidé, kteří přišli vyjádřit soustrast.
- Na tohle ještě bude čas. - Není třeba.
Tati!
Vypadá to jako jeden z dědových vtípků, co?
Můžeme předstírat, že jsme semknutá rodina.
Počkej, Mercedes.
To je součást jeho poslední vůle.
Ten obraz neměl rád.
Ale nikdy se ho nezbavil.
Jen Víctor ví…
věděl, kromě mě, co je uvnitř.
Je řada na tobě.
Pamatuješ, jak si mě ve škole dobírali?
Vždycky jsi tam byl.
Se všema ses pral, abys mě ochránil.
A máma ti pak navíc nadávala,
žes chodil domů špinavý a s modřinami.
A teď zase.
Ten nápis nebyl pro tebe, Toño.
Nebyl.
Proč s ním mluvíš, vždyť tě neslyší.
POKOJ 106
Kdybys měla rozum, vrátila by ses do Madridu.
Pokud máš bráchu ráda, bude to tak nejlepší.
Pro něj i pro ostatní.
Nejlepší tatarák, jaký jsem kdy jedl.
- K té naší dohodě… - Klid, Andrési. K tomu se dostaneme.
- Líbilo se manželce auto? - Úplně z něho šílí. Díky, Víctore.
Co se týče Emilia Solany…
- Čau, jak to zvládáš? - V pohodě.
Jsi si jistá?
Vážně jsi v pohodě?
- Myslím, že bych neměla jezdit. - Albo, hej.
Albo, Toño je v pořádku.
Slyšelas doktory. Miriam se o něho postará.
- Jo, ale když zůstanu… - Nemůžeme tu zůstat!
Musíš odsud odjet. To pro tebe bude nejlepší, víš?
Tady by ses jen víc trápila.
Musíme odjet.
Bruno. Hej! Poslouchej mě, Bruno! Nech mě něco říct.
- Raději ne. - Kurva.
- Ty odjíždíš? - To přece chcete, ne?
- Co tím myslíš? - Neser mě.
Je mi to úplně jasný. Nemám ti k tomu co říct.
- Ne? Podívej se, co děláš. - A co mám dělat?
Ty vole, poslouchej. Prostě poslouchej. Znáš mě.
Tisíckrát jsem se omluvil. Co víc mám říct?
Že jsem ji neznásilnil.
Ty nechceš slyšet pravdu.
Chceš slyšet, že ses k nám nepřidal.
- A takhle to nebylo, Bruno. - Lžeš.
Taky mě překvapilo, když jsi přišel a chtěl ses přidat.
Nebyla to tvá chyba, Bruno. Nebyla to tvá chyba.
Byl jsi fakt rozbitý, jasný?
A byla tma. Vždyť jsi Albu ani nepoznal…
- Ne! - Jo, tak to přijmi!
Já nejsem násilník.
A já jo? Běžně znásilňuju ženský?
- No jo! Znásilnili jste ji! - Ne, Bruno!
Už to pochop. Souhlasila s tím, jasný?
Alba byla stejně sjetá jako my a chtěli jsme si to rozdat, všichni.
Chtěli jsme se jen bavit. Kurva!
Je to pravda, i když to bolí.
Ty vole, chlape. Vždyť jsi jako můj brácha.
Nechci tě takhle vidět. Nevím, jak to napravit, do prdele.
Odejdi.
- Bruno, poslouchej mě. - Vypadni.
- Ven! - Bruno.
- Vypadni! Běž! - Bruno, hej!
Dej mi batoh.
Jasně.
Nechám vás.
Čau.
Brácha je prý v pořádku.
Jo, no…
Pořád se vzpamatovává, ale je z nejhoršího venku.
Nevadí ti, že jedeš?
Řeklas policii všechno, co jsi chtěla?
Jo, říkali, že můžu odjet, akorát ne moc daleko.
A co vyšetřování?
Sledují ty kluky.
Promiň mi to.
Promiň.
Neměla jsem tě nechat samotnou.
Bego.
- Cítím se provinile za všechno, co… - Poslouchej mě.
Nemám ti co odpouštět.
Vůbec nic.
Jasný?
Pojď sem.
Slib mi, že mi budeš každý den volat.
Budu.
Pamatuj, že umím bejt fakt otravná.
A nejsi v tom sama.
Nenechám tě spadnout.
- Ahoj. - Ahoj.
O MĚSÍC POZDĚJI
- Jdeme na to? - Pojď.
Do toho.
No tak.
Takhle.
Hej! Dost!
Albo.
Jsi v pohodě?
- Nech mě. - Co je?
Hráblo mi. Nech mě být.
Mazej do sprchy.
Nemáš svůj den.
- Páni! Všechno mě bolí, i řasy. - Přesně.
Albo.
- Ptal jsem se, jak ti jde rutina. - Fajn.
- Dodržuješ rozvrh? - Ano.
Co tvoje hodiny boxu?
Ráno jsem měla panický záchvat.
Byla jsem sama a…
Musela jsem odejít a dokud nešly dvě holky, nemohla jsem se vrátit.
To je normální.
Tělo je v pohotovosti.
Podívej, vytváříš si sérii nervových konexí,
které souvisí s tou nocí, ale všechno si časem sedne.
Jak to jde s Brunem?
Fajn.
Mluvíte spolu?
Ano, jasně.
A mluvíte o té noci?
- Ne. - Proč?
Nevím, je to…
Jako by to pro něj bylo těžší než pro mě.
V jakém smyslu?
Jako by se cítil provinile…
Nevím.
Protože tě neochránil?
Podívej, v takových situacích může partner oběti
sám utrpět trauma.
Kromě Bruna
máš ještě svého bratra a kamarádku Bego.
Opři se o ně.
Nejsou tady.
Co kdyby ses vrátila do města?
ZÁKAZ VSTUPU
Promiň.
Já nemůžu.
Zvedni to.
Haló?
Kurva. Kluci! Hele, kdo tu je.
Díky.
Kdo to byl?
Co je? Kdo to byl?
Co se stalo?
Co?
- Albo. - Oni…
Našli…
v moři nějaké auto a v něm mrtvá těla.
Možná to jsou ti, co mě znásilnili. Mám je jít identifikovat.
Nemůžu se vrátit, Bruno. Nemůžu.
Já nemůžu.
Albo, hej.
Albo.
To nic.
Zajdeme tam, uděláme, co je třeba, a vrátíme se.
Slibuju.
U hlavních jídel potřebujeme víc masa.
A nějaké dezerty. Tohle menu nám nestačí.
Kolik rezervací dnes máme?
Žádné.
A na zítřek?
Jednu.
Nechápu, že po tom, co jsme do resortu investovali tolik peněz,
ke změně pozemků stále nic nemáme.
Nemusíte se bát.
Mluvil jsem s Emiliem Solanou z výboru plánování
a prý to schválí na dalším zasedání.
To už jsme slyšeli.
Vím, že jste přátelé, ale myslím, že nás tahá za nos.
Toni, víš, že se to může stát.
- Kdyby řekl otci, že… - Jacobo.
Toni má pravdu. Něco se muselo stát.
Není to poprvé, co s námi Emilio spolupracuje.
Ale přesto… Myslím, že to nebude nic zásadního.
Pokud nemáte nic proti, promluvím s ním.
- Už to řeším já. - Přesně tak, Mercedes.
Ráda bych to zkusila.
Můj syn je zasnoubený s jeho dcerou.
Ale jestli s tím nesouhlasíte…
Ale jo, podle mě to je v pořádku.
No dobře, tak jestli nemáte další námitky…
Schůze skončila.
Tak co? Dáme si oběd?
- Jasně. - Pojďme k Arturovi.
Tak jo. Zavolám jim.
Chodíš do kurzu manipulačních dovedností, nebo jsi je měla vždy a tajila to?
- Nepodceňuj můj klid, Iváne. - Ty můj taky ne.
Jacobe.
Proč Rubén nepřišel na schůzi?
Nemám tušení.
- Co je? - Nic.
Nic. Nic s tebou není.
Dva měsíce v Libanonu a teď tu sedíš jak pecka.
- Čeká nás párty. - Já nevím.
Je mi blbě, dlouho jsem nebyl na lodi.
Nebuď labuť. Napij se, užij si, ty vole.
Ať se ti nezatočí hlava!
Co to mělo být? Varování?
Líbí se ti to?
Líbí se ti to, hajzle?
Líbí se ti to, kreténe?
Líbí se ti to, ty hajzle?
Co blbneš, kurva?
Miriam si na otevření takové restaurace musela půjčit balík.
Pojďme.
Jak se máš, zlatíčko?
Dobře.
- Těšila jsem se na tebe. - A já na tebe. Ty šaty ti moc sluší.
Určitě to byla nehoda?
Máš mé slovo.
Byli nervózní…
museli ztratili kontrolu.
To je hrůza.
Původní plán byl hodit to na ně, zfalšovat důkazy.
Ale náš člověk se musel přizpůsobit.
Ve chvíli, kdy je zatlačil k útesu, už byli prakticky mrtví.
- To není o nic lepší. - Já vím.
DNA prozradí, že to nebyli oni. Policie bude pokračovat ve vyšetřování.
- K čemu to bylo? - Přestaň to řešit.
Tvůj tchán se o všechno postaral.
Takže to bylo ono.
Když říkal, že se o všechno postará,
myslel tebe.
- Překvapuje tě to? - Ne.
Ale odteď budu rozhodovat já.
Moc se nedá zdědit,
musí se zasloužit.
Eloyi,
mám videa, která tě můžou okamžitě dostat za mříže.
Taková mám taky.
Dýchej.
To je ono. Dýchej.
Dýchej!
Pusť!
Jak dlouho chcete zůstat?
- Do Madridu se vrátíme co nejdříve, ne? - Jo, co nejdřív.
Na moji restauraci nic neřeknete?
Je skvělá.
- Moc pěkná. - Je elegantní.
Velmi seriózní.
V dobrém slova smyslu.
Že jo? Já mám radši bar.
Sem se musíš vyšňořit. Tam všechny znáš, lidi kecají.
Ale musíme ho prodat, Toño. Čím dřív, tím líp.
A je to tu zas.
Albo, Luisito říkal, že mu prý pomůžeš s kostýmem.
- Jo, něco vymyslím. - A bude to super, ale letos žádný hmyz.
SKRYTÉ ČÍSLO: CHUTNÁ TI? VIDÍME TĚ, DEBILE.
Loni šel převlečený za vosu a jedna holka…
ho postříkala insekticidem.
- Děje se něco? - Cože?
To nic. Jeden spolužák, co…
Nemůžeš mu ho vzít.
Cože?
Ten bar patřil našim rodičům. Vyrostli jsme tam.
No, v tom baru vyrostlo celé město. Děti si tam hrály na schovku, pamatuješ?
Bruno byl pěkně vychytralý. Utíkal a schovával se za barem.
- Toño, pamatuješ si tu noc? - Usnul, já si ho nevšiml a zavřel jsem.
- Celou noc jsme… - Nemůžeš mu ho vzít, Miriam.
Teď není správná chvíle, Albo.
Na zdraví.
OD POLICIE JEĎTE ROVNOU DO MADRIDU.
Co je to, Miriam?
DOBROU CHUŤ.
Kuskus, Toño.
Albo.
Albo, jsi v pořádku?
Albo.
Jak to šlo?
Já nevím, Bruno. Já nevím. Mohli to být oni, ale…
Neviděla jsem žádné tetování a ta těla byla beztvará a napuchlá…
To nic. Je po všem.
Albo,
musíme srovnat DNA těch obětí se vzorky, které jsme odebrali z vašeho těla.
Zatím si v klidu odpočiňte, ano?
Pak zkontrolujte jejich oblečení, osobní věci, jestli něco nepoznáte.
Za pár dní se ozveme.
Díky, žes přišel, Césare.
Ne. Mně neděkujte.
Poděkujte paní poručici.
Jsi opravdu silná.
Já už to nezvládám, Bruno. Nevydržím to.
Kurva.
Už jdu!
Už jdu.
Zdravím, otče.
- Proč se zamykáš? - Dohodli jsme se, že tu budu bydlet.
Co to má znamenat? Nemocenská kvůli stresu?
Myslel sis, že se to nedovím?
- Je to jen… - Jsi důstojník!
A Roig.
My na takové kraviny nehrajeme.
- Podívej, tati… - Ukliď ten chlívek.
A hned zítra ráno podej žádost o návrat k jednotce.
A už se nezamykej.
Měla bys dávat pozor na to, co říkáš radě.
Nechceš si proti sobě poštvat lidi.
Jaké lidi?
I když musím uznat, že se mi líbí, jak se chováš.
Je to sexy.
Nesahej na mě.
Zahoď tu masku. Tady ji nepotřebuješ.
- Říkám, dej ty ruce pryč! - Líbí se ti to. Mě neoblafneš.
Jak to můžeš vědět,
když ses mě nikdy nezeptal?
Co je to s tebou?
Před lidmi budu dál předstírat,
ale odteď se ke mně doma nepřibližuj.
Hele, Mercedes, nevím, co se to s tebou děje,
ale radši mě moc neser.
- Co se to s tebou děje, Bruno? - Nic.
Ale no tak, co ses vrátil, jsi jak vyměněný.
Co se děje? Mně můžeš říct cokoliv, to víš.
Já…
Byl jsem jedním z nich.
Tu noc, kdy znásilnili Albu.
Nepamatuju si to, ale řekli mi, že jsem tam byl.
Nechápu, jak jsem mohl.
Raději bych umřel, než dopustit, aby se Albě něco stalo.
Když si uvědomím, že…
Že jsem tam byl taky.
Raději bych se zabil!
Klid, to je dobrý.
Uklidni se.
Měl jsi zlý sen. Co se děje?
- To je dobrý. - Nic.
Jsi v pohodě?
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Vidím, že máš dobrou náladu. - No jo, dělám, co můžu.
- Kde je táta? - Šel na snídani ven.
Bavil ses včera?
- Včera? - Zasedání rady. Nepřišel jsi.
Musel jsi pro to mít dobrý důvod.
Ta schůze. Zapomněl jsem.
Tvůj bratranec nezapomněl.
Jasně.
Rubéne, v následujících týdnech se změní hromada věcí.
Potřebuji tvou pomoc a podporu.
Jasně. Jistě, mami.
- Musíš si získat důvěru členů rady. - Zasraná rada. Proč?
Chci, abys to jednou převzal. Jinak to vezme tvůj bratranec.
- Jacobo je kretén. - Kretén, co chodí na schůze.
Dobře. Vezmu si kravatu a budu chodit na schůze.
Jak se má Sandra?
Sandra? Co s ní?
Je do mě blázen.
Jako ty holky ze včera.
Kdo?
Nedělej ze mě blbce. Hezky se o ni starej.
Jak to jde v Madridu?
Špatně.
Já nevím. Rozhodí mě každá maličkost.
Těžko se soustředím.
Pořád musím na tu noc myslet.
- Kdybych tě nenechala odejít… - Bego.
Už na to zapomeň.
Dnes se dozvím, kdo to byl.
- Mercedes? - Emilio.
Rubén dnes pozval Sandru na večeři.
Ale kvůli tomu mi nevoláš.
Chci tě vidět. O samotě.
Bez urážky, Mercedes. Scházím se jen s tvým švagrem Ivánem.
Emilio?
Nejlepší tatarák, jaký jsem kdy jedl.
- K té naší dohodě… - Klid, Andrési. K tomu se dostaneme.
- Líbilo se manželce auto? - Úplně z něho šílí. Díky, Víctore.
Co se týče Emilia Solany…
- Zdravím, Albo. - Ano?
Přijďte co nejdříve na stanici. Musím s vámi mluvit o vzorcích DNA.
- Jde o ty testy? - Ano.
- Jsou hotové? - Přijďte.
Tak co? Povídejte.
Vzorky DNA jsme nemohli porovnat s těmi vašimi.
Cože?
Měli jsme je. Nevím, co se mohlo stát. Asi došlo k chybě.
K chybě.
- K chybě? Jak… - Alba, snažíme se to vyřešit, ano?
- Dělám na tom. - Děláte na tom?
- Albo. - Děláte.
Albo, nic víc dělat nemůžou. Prostě nemůžou.
- Skončí to někdy? - Podívej, Albo.
- Nech mě. - Nemůžu tě tu tak nechat.
- Dnes se mnou nepočítejte. - Najednou tě bere tvoje super snoubenka?
Fakt nemůžu. Musím být se Sandrou, nebo mi matka uřízne koule.
Jdi do prdele, bratránku.
Já jsem v prdeli, blbečci. Vy si užijete párty, ne?
- Já dneska nejdu. - Jak nejdeš?
Nemám náladu.
Moment.
Vysvětlíš mi, co znamená „nemám náladu“?
- Nechce se mi chodit ven. To je celý. - Proč ne?
Až tě pošlou do Libanonu, nebo kam, tam si na kámoše…
Jacobo, nejdu, jasný?
No tak jo, Hugo bude dneska kápo, jo? Vybere si holku jako první…
Ne, kurva! Řekl jsem ne!
Co se to tu kurva děje?
To jsem na tom špatně jen já?
- Jak to myslíš? - Ty vole.
To, co jsme udělali Brunově holce. To bylo děsný.
- Vždyť sis to užil. - Ne.
- Hrozně to chtěla… - Nic neříkala!
- Cože? - Neřekla ani slovo. Nic.
Jo, měla jiný věci na práci…
- Sjel jsi ji. - Sjeli jsme ji!
Jsi voják nebo srab?
- Srab? Co to kurva říkáš? - Hugo! Dobře, přestaň!
- Co se stane, až ji potkáme? - Neví, kdo to udělal. Nic si nepamatuje…
- A když se jí vrátí paměť? - To se holt stává.
- Stává? - Jo.
Když si to chlap rozdá se třema babama, je borec.
- Proč to nemůže být naopak? - Co to řešíme? Moment.
Když se dívám na to zasraný video, nestačím se divit.
- Řekli jsme, že ho smažeme. - Chci ho. Proč to mazat?
Protože to říkám.
Tečka.
- Hugo. - Kam jdeš?
Do hajzlu, Hugo, neřeš to tak, jo? Klídek. Některý holky to zbožňujou!
Nebuď takovej suchar!
Musíme na něj dát bacha, kámo.
Myslíš, že bude mluvit? Vždyť má fotra v armádě.
Jen pro jistotu.
- Díky, žes přišla, ty hlavičko. - Kde je?
Je vevnitř.
Co se stalo?
Oni ty vzorky DNA nemají.
Nemohli je porovnat s těmi kluky.
- Jak nemají? - Já nevím.
Já nevím. Já to nechápu.
A nezahlídla jsem to tetování. Je to fakt zvláštní.
Počkej. To mi vysvětli.
Nepoznala jsem ta těla.
Ani to zasraný tetování. Potřebovala jsem to vidět.
Potvrdit si, že to nebylo jen v mý hlavě.
A navíc nemají ty vzorky.
A teď tady musím zůstat.
Dusím se.
Podívej, je v pohodě, že jsi zmatená.
Je to normální.
Co když si nevzpomenu?
No?
Když se nedozvím, co se stalo?
Od toho máme policii.
Ty se teď musíš pokusit vrátit do života.
Jít dál. Dělej věci, které tě udělají šťastnou.
Pojď ven. Píchej se svým klukem.
Musí to být hrozně těžký, ale aspoň to zkus.
Musíš to zkusit.
Kde jsi byla? Volal jsem…
- Ojeď ji, bratránku, udělej to, kurva! - Hugo, drž ji.
Líbí se ti to, co? Líbí se ti to.
Jsem na řadě.
Líbí se ti, co?
NEČEKÁM ODPUŠTĚNÍ. NEZASLOUŽÍM SI HO. SNAD TI POMŮŽE, KDYŽ BUDEŠ ZNÁT PRAVDU.
ZPRÁVA SE ODESLALA
Bruno je tady.
Jak to myslíš?
- Napsal mi. - A co říkal?
Ať ho i Albu necháme na pokoji.
- Tak jo. Zavoláme Eloyovi. - O Bruna se bát nemusíš.
- Postarej se o Huga. - Jasně. Nebát se o Bruna.
Jo? Jen kdyby se mu náhodou vrátila paměť.
Vzpomene si, že jsme mu náhodou ošukali holku,
on se objevil a spadl jak pytel brambor.
Uvědomí si, že jsme lhali, protože on ji neojel.
Až pak se budeme bát, že by nás náhodou mohl prásknout.
- Skončil jsi? - Ne!
Zapomeň na Bruna.
Byl totálně na sračky.
Dali jsme mu do pití to samé, co Albě, abychom se ho zbavili.
Na to si nevzpomínáš?
Po tom všem, co měl, si nevzpomene.
Dnes, ani zítra, ani za měsíc nebo za sto let.
Tak se uklidni.
- A postarej se o Huga. - Jasně, o Huga.
To jsme tolik potřebovali.
Jo.
- Hele, půjdu se osprchovat, jo? - Dobře.
Bruno.
Bruno!
Jo?
Nechceš uvařit nějakou svoji lahůdku?
Třeba ty skvělé těstoviny s pestem.
Tak jo.
BEGO: VŠECHNO BUDE DOBRÝ, UVIDÍŠ.
PROMIŇ. NEČEKÁM ODPUŠTĚNÍ.
- Ojeď ji, bratránku. Nandej jí to. - Líbí se ti to?
Na mě se můžeš spolehnout, víš?
Myslíš to vážně?
No jasně.
Kdybys věděl, kdo mi to provedl, co bys dělal?
Co to kurva děláš? Vrať ten stojan! Dej sem ten zasranej stojan!
Než se ve firmě zorientuji, Iván si najde způsob, jak se mě zbavit.
- Proč bych tě měl podporovat? - Jsi chytrý.
Dá se nějakým způsobem napadnout závěť?
Samozřejmě. Je jich mnoho.
Rubéne…
Co je? Nebereš „ne“ jako odpověď, nebo co?
Co to děláš?
Rubéne, řekla jsem ne.
Blbost! To bych nikdy neudělal! Já bych…
Bruno, viděla jsem tě v tom zasraným videu! Viděla jsem tě!
Pomoc! Pomozte mi!
Jsi v pohodě? Provedl ti ten debil něco?
Mysli na všechno, co se stalo. Graffiti, mrtví kluci, testy DNA zmizely.
Je jasný, že nás sledují.
Sakra, zapomeň na to! Teď už to nespravíš.
Jestli za to někdo zaplatí, tak my dva.
Překlad titulků: Kateřina Gabrielová
Pokud si na něco vzpomínáte, řekněte mi to.