Танцюй, відкинь усі турботи
На потім
Хай грає музика
У Скелі фреґлів
Робота день і ніч
А танці потім
Хай фреґли грають
-Ми Ґобо. -Мокі.
-Вемблі. -Бубер.
Ред.
Малий!
Агов!
Моя редиска.
Танцюй, відкинь усі турботи
На потім
Хай грає музика
У Скелі фреґлів
Скеля Фреґлів: Повернення
У Скелі фреґлів.
І от Док працює в домашній лабораторії
і збирає сотні зразків, надіючись знайти бактерії,
що поїдатимуть океанічний мікропластик.
Дай побути кінозіркою.
Я серйозно. Здається, я знайшла потрібну бактерію.
Думаю, при стабільній температурі
вона почне снідати пластиком.
І тоді я зможу дати їй ім’я.
Назву її Манчі.
Потім назвемо інакше.
О ні! Обігрівач зламався.
Ти! Гвинтик.
Я не дам тобі вбити Манчі.
Зараз вставлю тебе на місце.
Дякую, Спрокет.
Такий крихітний гвинтик.
От би мати дитячі ручки.
От лихо!
Ні, я хочу…
-Дайте пройти! -Даруйте!
І мені дорогу!
З якоїсь загадкової причини водоспад майже зник.
Цікаво чому.
Вода вся наша!
Ґорґи, ґорґи.
Скандуй зі мною, синку.
А ще в нашій воді повно бридкого липкого.
Почистила свисток.
Хтось має розібратися з липким.
Мерґли ж не можуть вічно жити в Буберових баліях.
Так, тут тіснувато.
Хто хоче на аквааеробіку?
і хлюп, і хлюп.
-О, суповар. -Що?
Ми б попоїли ще рагу з морських водоростей, якщо можна.
Так. Звісно. Ред.
Я можу чимось допомогти?
З чимось важливішим
за суп?
-Мелоді! -О ні.
Хвіст на 90 градусів.
І хлюп, і хлюп.
І хлюп…
Бережіться, креґли.
Тут така хаотична атмосфера.
І хлюп, і хлюп…
Мокі, я спік креґлам гарбузовий бісквіт.
Ще чимось можу зарадити?
Моє відро.
Ним я приношу мерґлам свіжу воду з Солодководої річки.
Люб’язно нагадаю: відро спільне.
Не хочу сваритися,
та креґли не могли заснути через ранкову аквааеробіку мерґлів.
Час завжди непідходящий.
Бо креґли цілими днями сплять!
Не впускайте цю енергію, креґли.
Подихайте…
а потім потанцюйте.
Мокі, креґли…
-І хлюп, і хлюп! -Ред.
-І хлюп, і… -Стільки проблем, га?
Це Вемблі з Найстарішим з фреґлів.
Подивимось, що придумала Рада.
Юний Бубере.
Раді наймудріших знадобиться твоя допомога.
Он як?
Редисковий суп з локшиною лишився?
Один наймудріший усе з’їв, а іншим не дісталося.
Ну, це був я. Я переїв.
Авжеж.
Ох і люблю я суп.
Дякую, Бубере.
Так зітхнув. Усе добре?
Так. Просто всі роблять щось значуще,
а я лише супи варю.
Я не скаржуся,
я люблю варити супи.
Хто не любить смачний ґамбо чи буябес?
Точно.
Просто хотілося б робити щось більш значуще.
Усі роблять, що можуть.
Дядько Метт прислав про це листівку.
А ти одразу про дядька?
«Любий небоже Ґобо…»
Іноді забуваєш, скільки можеш дати світові.
Звісно, я не забуваю, а от інші – так.
От, наприклад, днями
я зустрів дурних істот, у яких не було ніякої мети.
Їм потрібен був провідник.
На їхнє щастя, поруч був я.
Побачивши мене, вони ожили.
Така честь для вас.
-Даруйте. -Перепрошую.
Я зайнятий.
-Охорона! -О. Так, так.
Охорона!
Готові?
Одні дурні істоти були такі раді мене бачити,
що раптом почали грати музику.
Запам’ятай, Ґобо, всім є чим поділитися.
Я радий, що допоміг.
Я радий, що ощасливив вас. На здоров’я.
«З любов'ю, мандрівний дядько Метт».
Бачиш?
Мені є чим поділитися: супом.
Це не значуще.
-Це всього-на-всього обід. -Бубере, я…
Ох. Він дуже засмучений.
Напишу йому пісню. Точно.
Бі-ба-Бубер
Ти просто супер-пупер
Так. Ще одна чудова пісня від Ґобо.
Я молодець.
Ну от, зготував редисковий суп з локшиною для фреґлів,
бісквіт для креґлів,
рагу для мерґлів
і кукурудзяний суп для дузерів.
Так банально.
Потрібно більше редиски.
І, звісно, в мене закінчилася редиска.
Ага. Навіть не знаю чому.
От спасибі, Бонґо.
Піду зберу редиску в садку ґорґів.
Якщо хтось і може потрапити в халепу, то суповар.
Шкода, що ти мусиш туди йти.
Редиска так швидко зникає, просто жах.
Що ж це таке?
Хто ти? Гвинтик для мурах?
Знаєш, науковці завжди знаходять вихід.
Спрокет, в інкубаторі має бути тепло.
Тому дихай на нього своїм гарячим собачим подихом.
Задум такий собі. Добре, що ніхто не бачив.
І як ця штука тримається на такому крихітному гвинтику?
Куплю маленьку викрутку.
На Джуніпер-стріт є магазин різного приладдя.
Хто ж знав?
Спрокет, направляй на інкубатор позитивні думки.
Я скоро.
Ну добре. Ти зможеш.
Збери редиски – й назад додому.
І не дай себе розчавити.
Що ж, ґорґів не видно.
Думаю, вилазка буде швидка й легка.
Рятуй!
Давай. Ходімо. Ти нам потрібен.
Марджорі захворіла. Бігом!
-Бігом, бігом! -Давай!
О, слава всьому, ти прийшов, фреґлику.
-Ти єдиний зможеш мене врятувати. -Так.
Я?
З подорожами ніщо не зрівняється.
Ну, хіба що робота,
але мені потрібне натхнення, щоб вирішити питання з липким.
Я цей тунель досі не бачила.
Так. Він згодиться.
Я купа сміття, а почуваюся купою непотребу.
Що таке, мадам Купо?
Це я й хочу, щоб ти з’ясував, фреґлику.
Вона сама не своя.
-Так, компост втратив блиск. -Так.
Зрозуміло, та вам потрібен не я,
а Ґобо чи Ред, чи Мокі, чи Вемблі, чи…
або навіть Поґі.
Я просто варю супи.
Ні!
Маєш піти саме ти.
Піти?
Куди?
У сміття.
Фреґлику, на тебе вся надія.
Допоможи.
А що шукати?
Ну, всередині мене наче щось зламалося.
Виправ це і збери все знову докупи.
Зібрати все…
О, красиво.
Гаразд.
Що ж, дякую за все. Проводжати не треба.
-Ну ні. -Ти нікуди не підеш.
Ні, ти повинен туди піти.
Ти повинен піти й мені допомогти, фреґлику.
Там хоча б чисто?
Глибоко в душі ти хоробрий. Ти зможеш.
-Люблю, коли йдуть драматично. -Феноменально.
Що ж…
Я в горі сміття.
Я в горі сміття!
Залізла!
Я подужала волохату гору!
Скелетрус.
Тут стільки цікавого приладдя.
Цей гвинт має бути не там.
А отам.
Отак.
Ось.
Місце для всього, і все на своєму місці.
Ух ти.
Проєкт для довкілля, в якому воно зцілює саме себе.
Усе на своєму місці.
Природа зцілює сама себе.
Може, щоб очистити воду від липкого, не треба нічого будувати?
А рішення вже є в природі?
Липке витекло з лози.
То, може, лоза його й поглине?
Що ж.
Я все владнаю спокійно й логічно…
Випустіть мене звідси.
Має ж десь бути вихід.
Випустіть мене звідси! О, це має допомогти.
Або ні.
Ну добре.
Давно хотів це зробити.
А тепер думай, Бубере, думай.
Що казала Купа Сміття?
Збери все докупи.
Ага, дякую. Тепер усе зрозуміло.
Звідси має бути вихід!
Старий блокнот Мокі?
Звідки він тут?
І креґлівська подушка.
І дузерський шолом.
Я думав, у купі сміття тільки сміття ґорґів.
Очам не вірю.
Тут сміття фреґлів, креґлів,
мерґлів і навіть дузерів!
Мабуть…
Мабуть, у купі сміття зібрано потроху від нас усіх.
Усіх.
Ой-ой.
Це нормально. Це нормально.
Ред, Мокі потрібно відро для креґлів.
-А мені – для мерґлів! -Так.
Може, мерґли не хочуть займатися водною аеробікою!
Аквааеробікою!
Тоді сваритися безглуздо!
Але я хочу перемогти!
Що ти робиш?
Якщо фреґли не їстимуть споруд,
ми їх зламаємо й побудуємо нові.
О ні.
Мене називають архітектором, але такого я не проєктував.
Це поможе.
Не бійся, Малий Малий.
Змиємо з тебе липке, й будеш чистенький і гарненький.
-Отак. -Малий!
Що ти робиш?
Я показував, що ґорґам не слід робити.
Погане дерево.
-Ну добре. -Погане дерево.
Секундочку. Ні!
Ти витрачаєш нашу воду на якесь дерево.
Але, Та'! Йому було погано від липкого.
-Я хотів змити… -Навіть чути не хочу.
Ти ґорґ.
Викинь дерево в колодязь.
У колодязь?
Але ж, Та', ні!
Малий!
У колодязь.
О ні.
Прощавай, моє велике деревце.
Я тебе ніколи не забуду.
Вемблі, кажу тобі.
-Ніколи не бачив такого у Скелі. -Знаю.
Вибач.
Наче небеса падають.
Що?
Це нормально.
Що ж робити?
Збери все докупи.
Ні. Що це означає?
Збери докупи.
Може, якщо я…
Ідіть сюди. Отак.
Так. Ідіть сюди.
Сюди. Отак.
О ні. А тепер що?
Горщик для супу?
То мені й тут супи варити?
Це що, жарт?
Я допоміг Марджорі?
-Що там унизу було? -Так погано їй ще не було!
Авжеж, не допоміг.
-Поговоріть з нами, Марджорі! -Будь ласочка.
Бачите. Я ж казав.
Я на цю роль не годжусь.
А нащо горщик для супу?
Так, що це?
Суп злагоди.
-Перепрошую? -Суп злагоди.
Зварити вам суп з ягоди?
Купа Сміття сказала своє слово.
Може, востаннє.
-О, Марджорі! -Марджорі!
Тьху.
Ягідний суп – не мій коник.
А от хвилювання – мій.
З цього б суп – і готово.
Мені щось потрібно.
Але що?
У шафі пусто. Не знаю чому.
Збери все докупи.
Що, знову?
У Сміттєвій горі це допомогло.
Але вас не врятувало.
Збери все докупи.
Так, що тут у нас?
Суп для фреґлів, для креґлів,
для мерґлів і для дузерів.
А може…
Що тут у нас?
Усі фрагменти пазла в одному горщику
Частинка тебе й мене
Гармонія
Можлива
Якщо все змішати
Змішаємо й побачимо, чи буде смачно
Думаю, це допоможе
Це все виправить
-О, запах чудовий. -Гаряче!
Ух ти!
Так смачно.
Ого! Як їдять.
Усі разом
Ідеальне поєднання.
Твір мистецтва
Допоміг знайти шлях
До сердець
Зібрати всіх докупи
Ідеально
Здається, це допоможе
З’єднати нас усіх
Разом
З’єднати
Здається, це допоможе
З’єднати нас усіх
Разом
І мені смачно!
Може, в мені говорить гарячий суп,
та, думаю, якщо об’єднатися,
ми розв’яжемо всі проблеми.
-Точно. -Геніально.
Так, ми тільки за.
Я знаю, з чого почати. Я придумала, як очистити ставок від липкого.
Ти ба.
Дивіться. Лози поглинають липке.
Ого.
Бачили таке?
Нічого собі.
Природа сама себе зцілює.
Зможемо очистити ставок.
-Ура! -Так!
-Клас. -Так!
Ставок чистий. О, так.
Це означає, що дузери можуть знову будувати!
Ура!
Чудова новина.
Воду очистять, й попливемо додому.
Тільки після того, як допоможемо вам
з’ясувати, що сталося з водоспадом
і як повернути воду в Лагуну креґлів.
-Точно! -Так!
Чула, Генчі? Рада наймудріших усе порішала.
Ну…
Бубере, знаєш що? Було супер.
Твій смачнючий суп
усіх об’єднав, і ми працюємо злагоджено.
Так.
Секундочку. Злагода.
-Суп злагоди. Суп з ягоди. -Так?
Суп з ягоди – суп злагоди.
-Тепер зрозумів. -До мене не дійшло.
Про це говорила Купа Сміття.
Я лишив їй супу.
-Віднесімо його їй. -Гайда.
Мадам Купо, вам уже краще!
Так. І все завдяки тобі,
хороброму, розумному й дуже значущому фреґлику.
А що змінилося?
О, фреґли, дузери, мерґли, креґли.
Коли між вами нема злагоди, то й мені неспокійно.
А ти, Бубере, всіх об’єднав,
і це мене зцілило.
-Вам краще, Марджорі. -Феноменально!
Вигляд у вас розкішний.
-Дужий. -Справжня легенда.
Ну все, все. Стільки компліментів.
Роботи ще багато,
та сьогодні ви побачили,
що шлях – в єдності.
Купа Сміття сказала своє слово.
І казатиме далі в доброму здоров’ї.
Ну все, все. Давайте сюди суп.
Я їсти хочу.
Нате. Смачного.
Виявилося, що то був магазин панк-рокерських прикрас,
але мені позичили маленьку викрутку.
Спрокет! Як…
Ти що… Що сталося?
Усе полагоджено. Диво якесь.
Завдяки тобі Манчі живий.
Скоро ми застосуємо його в ділі
й дізнаємося, чи він урятує світ.
Хочу вже стати до роботи.
Завдяки Буберовому супу
в нас є план майже для всього.
-Так. -Для липкого, Лагуни креґлів і мерґлів.
Та тільки ми досі не знаємо, що сталося з нашим водоспадом.
-Де він дівся? -Так.
Так.
Може, сюди?
Треба відібрати нашу воду…
у ґорґів.
Буде важко, але разом ми зможемо.
Як скажеш, геній супів.
Фреґли!
Нас замкнули в клітці
А ключ забрали
-Де ж вихід? -Теж хочу співати.
Щоб вийти на волю
Доведеться зробити одне
Зламати ґрати
Поки всі тут кричатимуть Ми втечемо
Скеля фреґлів
Ми вирвемося на свободу
Від’їду назад і візьму їх з собою
Оп, гоп і хоп
Назад до Скелі фреґлів
Так!
Мокі стукала по ґратах палицею
Ред їх розгойдала
Дякую, що впіймали мене.
Бубер сурмив, мов навіжений
А я взяв гітару й почав співати
Поки всі тут кричатимуть Ми втечемо
Скеля фреґлів
Ми вирвемося на свободу
Від’їду назад і візьму їх з собою
Назад до Скелі фреґлів
Шкода. Хотів би лишитися, та не можу.
-Люблю тебе! -Я теж!
ВИХІД
Пустіть.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова