Dans bekymringene vekk
Uro er for en annen dag
La musikken spille
Nede i Fraggelberget
Jobb bekymringene vekk
Dansing tar vi en annen dag
La fragglene leke
-Gobo. -Moki.
-Vembi. -Bober.
Vips.
Junior!
Hallo!
Reddiken min.
Dans bekymringene vekk
Uro er for en annen dag
La musikken spille
Nede i Fraggelberget
Fragglene: Tilbake til Fraggelberget
Nede i Fraggelberget.
God morgen, Fraggelberget! Masse å gjøre. Mange problemer å løse.
Doser-bygninger overalt, fossen er tørr, merglene trenger hjelp!
Men jeg vil være bedre rustet til å hjelpe til etter litt trening, så…
…vi starter dagen med et stup.
Svømmebriller? Sjekk. Håndkle? Rundt halsen med et trekk.
Jeg av gårde? Om et sek.
Ingenting er bedre enn et morgenstup.
Ingenting slår et morgenstup.
Den beste delen av dagen min er akkurat…
Beklager, Vips. Ikke stup. Se!
Vannet er fullt av søl!
De ekle doserpinnene smeltet. Du kan ikke svømme i det. Ser du?
Forresten, noen ga meg en fløyte!
Akkurat som jeg mistenkte.
Sølet fra de nye doserpinnene har forurenset vannet og gitt merglene hikke.
Visste vi ikke det alt?
Jo, men kanskje jeg ville ha på meg legeantrekket mitt.
Takk for ærligheten, Bober.
Vi er i det minste ikke i det fæl-fæle guffevannet.
Ja.
Takk for at vi får slappe av i vaskebaljene dine, Bober.
Bare hyggelig.
De er mine yndlingsting i verden. Vennligst vær snille mot dem.
Ok. Hva om vi skremmer merglene så de slutter å hikke?
Geni! Bestevennen min er et geni!
-Nei, du er et geni. Du er det. -Nei, du er et geni. Du er det.
Ok, ok. Dere er begge genier, ok?
-Ok. -Nå, Vembi,
skal vi ha en idédugnad om noen skremmeideer?
Jeg elsker det!
Første tanke: Hva er en idédugnad? Vi må vel ikke rydde?
Jøss.
Hei, Vips. Hvordan går det?
Ikke bra, for å være ærlig.
Det er så mange problemer i Fraggelberget, og jeg vil bare hjelpe til.
Jeg er en bedre hjelper etter et stup, men jeg kan ikke stupe på grunn av vannet.
Vannet er et av problemene jeg vil hjelpe til med å løse, men jeg må stupe først.
Og det blir en liksom en slags sirkel.
Jeg vet du elsker å hjelpe, og det er synd du ikke kan gjøre det raskt som et hikk.
Og det er et annet problem jeg vil løse.
Vips, Vips! Du er et kaleidoskop av følelser.
Vi har mye å gjøre, men kanskje universet ber deg om å slappe av et øyeblikk.
Slappe av.
Nei, høres ikke ut som meg.
Kanskje stuping ikke er det eneste som funker.
Prøv noe nytt. Vet du hvem som alltid prøver noe nytt?
-Ikke si din onkel Mac. -Onkel Mac. Hvordan visste du det?
Hør på postkortet. Det kan hjelpe deg. "Kjære nevø Gobo…"
Her om dagen analyserte jeg villmarken i Det ytre rom.
Det var seriøse saker.
Og der var de.
De vakreste tingene naturen hadde å tilby: luftige lifler.
De virket så avslappet.
Jeg vil flyte med dere. Jeg vil det.
Og, unge Gobo, hellet var på min side den dagen.
Jeg fant en måte å møte de luftige liflene i deres domene.
Kan du egentlig se for deg noe mer avslappende, Gobo?
Hjelp meg!
Helt uten hjelp svevde jeg blant liflene.
Jeg hater dette!
Og jeg elsket det virkelig, Gobo. Jeg ønsket det kunne vare evig.
Få det til å stoppe! Med en gang!
Dagen var en stor triumf for din onkel Mac.
Og hvis det er én ting jeg vil dele med deg, så er det dette:
Aldri vær redd for å prøve noe nytt.
-"Kjærlig hilsen reisende Mac." -Hei, din onkel Mac har rett.
-Hva? -Hva?
Jeg kan heller ikke tro det, men stuping kan ikke være eneste måte å klarne hodet.
Jeg trenger en ny ekstrem aktivitet.
Jeg skal ta zipline gjennom Den store salen!
Nei, det låter ikke trygt.
Vips, universet ber deg om å senke farten.
-Ja. -Jeg senker ikke farten. Jeg er Vips!
Jeg beveger meg og hopper, av og til bykser jeg, men jeg sitter ikke stille.
Jeg kan ikke sitte stille mer. Fragglene sluttet å spise bygningene våre,
vi kan ikke bygge mer, og jeg går fra vettet, dr. Vater.
Ok, takk for at du delte.
Det er ved å snakke om det at vi kommer oss gjennom dette.
Er det det?
Så så.
Jeg håper hydrosilen får sølet ut av vannet så vi kan begynne å bygge igjen.
Jeg skulle ønske at vi aldri ødela slyngplanten og oppdaget sølet.
Splittpinne! Vi er i en stor pause, men du tar ikke en pause.
Bli med i gruppen. Dr. Vater har virkelig hjulpet meg.
Jeg sov i nesten fem minutter i natt.
Jeg kan ikke hvile før jeg får sølet ut av vannet.
Jeg må bare fokusere.
Ok, jeg hører deg, jeg ser deg, og jeg respekterer behovene dine.
Dr. Vater lærte meg det. Han er helt fantastisk!
Himmelbøtte! Mystisk himmelbøtte kommer!
Ja!
Junior Junior, her er den siste vannbøtten jeg trenger til mamma og pappas bad.
Jeg gjorde en ganske god…
Huff.
Hva er denne guffa? Jeg håper ikke den havner i mamma og pappas…
Junior!
Hva er dette slimete sølet i badekaret?
Ja, det er kliss og klass!
Hvilken guffe? Jeg så ikke noe…
Vi elsker det!
Hakepelsen min har aldri vært mykere.
Godt jobbet, søtnosen min!
Jeg skal hente mer guffevann.
Ja.
Guffevann, guffeva…
Igjen?
Ok, ok, Sprock!
Jeg kan ikke tro at du har lopper.
Jeg har ikke tid til dette i tillegg til alt det andre.
Nei, nei, ikke klø deg! Vi har en medisin mot det.
Hvis det er noen trøst, så ser du ut som en søt lampe.
Greit. Veterinæren sa at medisinen skal hjelpe.
Men vær rask, for jeg må gro bakterier som spiser plast.
Si "ah"!
Sånn. Tilbake til laben min.
Spyttet du den ut?
Stakkars mergler. Doserpinne-sølet påvirket dem veldig.
Kan vi ikke skremme vekk hikken,
-får de aldri trukket pusten. -Og jeg får aldri baljene.
Det er åpenbart mindre vesentlig, men det er ikke uvesentlig.
Uansett, slapp av.
Vembi og jeg hadde idédugnad, og vi fant på noe ganske skremmende.
Jepp!
-Klar, Vembi? Sett i gang. -Ja.
Så… Dere var borte en god stund, og det var det dere fant på?
Vel, Vembi brukte mye tid på å danse.
Ja, jeg har dansefeber.
-Jeg bør hjelpe til på den neste. -Vet ikke hvordan du skal overgå dette.
Ja.
Vennene mine bekymrer seg uten grunn.
Farlig, shmarlig. Det vil gå bra.
Ja!
Det går ikke bra.
Si at det ikke var balubusen min, er du snill.
Det var balubusen din!
Hei, Vips!
Lekkert peanøttsmør.
Ost!
Kom igjen! Det var min beste cheddar.
Kile, kile! Kom igjen! Opp med gapet! Du må ta medisinen!
Kom igjen!
Sånn. Ja!
Å, flott. En forstuet balubus.
Nå kan jeg virkelig ikke hjelpe noen.
Jeg føler meg så fortapt.
En gang visste jeg hva jeg skulle gjøre
En gang visste jeg mitt navn
Fjern og nær
Veien var tydelig der
Jeg kunne leke uten savn
Men nå er det som om jeg vandrer i drømmer
Og ingenting holder seg i sine sømmer
Som jeg lengter etter den gang
Da alt falt i mitt fang
En gang i tiden
Visste jeg mitt navn
Ingen er laget av stål, så klart
Noen ganger tror jeg at alt er svart
Så våkner jeg redd og svett
Og kan ikke skille galt fra rett
En gang i tiden
Visste jeg mitt navn
Vips? Vips?
Er alt i orden?
Det går bra.
Men hvordan skal man hjelpe til når man føler seg hjelpeløs?
Å, Vips.
Ok. Ja. Bare få ut alt sammen.
Du, Vips, Vips!
Jeg vet om noe som vil få deg i bedre humør!
Er det stuping?
Følg meg, så vil alt bli oppklart.
Hva er dette stedet?
Dette, kjære Vips, er Humørringen.
Her skal du lære deg å meditere.
Ok, husk at vi må skremme merglene.
Ok. Vær helt stille.
De aner ikke hvor skremte de vil bli.
Og nå!
-Gikk det bra? -Det gikk bra.
Meditere? Jeg sa jo at det ikke er min greie å sitte stille.
Det kan være alles greie. Det er lett. Bare se.
Belysningen endret seg. Ok.
Se opp! Det flyr noen kladder rundt deg.
De er tankeballer av forskjellige typer:
uro, stress, lykke, frykt.
Nøkkelen er å anerkjenne dem og la dem passere.
Ja, jeg frykter at jeg ikke alltid lever opp til andres forventninger.
Jeg kan bare gjøre mitt beste. Takk, ball.
Jeg føler meg fantastisk. Nå er det din tur.
Jeg må gå og telle museflettene.
Skulle tro det var lett. Én, to. Men så må man telle på nytt.
-Det er masse arbeid. -Vips. Bare sitt stille og vær rolig.
Jeg kjeder meg alt!
Bare pust.
Jeg er usikker på dette.
Ta all uroen og gjør den om til pust.
Puster jeg?
Ok, bare anerkjenn tankene og gi forsiktig slipp på dem.
La dem passere. Ikke slå dem. Tillat dem.
-Jeg prøver. -Prøv å ikke prøve.
Det gir ikke mening!
Bare slapp av!
Det er ikke noe avslappende ved dette!
Ok. Godt første forsøk. Vi tar en pause og prøver igjen.
-Men vær flinkere denne gangen. -Niks. Vips er ferdig.
Men Vips…
Balubus.
Jeg vet det. Jeg er også bekymret for henne.
-Splittpinne. -Ja?
Du har jobbet med dette i hele dag. Du trenger en pause.
Hvordan skal jeg ta pause når problemet ikke er løst?
Noen ganger må du legge fra deg verktøyene og komme tilbake senere med nye skruer.
Oi, Skiftenøkkel. Du har rett.
Kanskje jeg må ta et steg tilbake for å få nytt perspektiv.
Bli med i gruppen. Vi har kjeks.
Mamma og pappa er glad i meg.
Jeg gjorde noe bra takket være sølet.
Og jeg henter søl til deg, Junior Junior.
Junior Junior? Hva er galt? Skader sølet deg? Hold ut, lille venn.
Jeg skal hente friskt vann til deg fra Gorgefontenen.
Det som er bra oss gorger, er visst ikke bra for alle.
Jeg skal ta vare på deg. Det vil gå helt fint.
-Dette blir kjempebra. -Ja.
Hei, Moki. Vi har en idiotsikker plan for å skremme vettet av merglene.
-Vi får håpe noe funker i dag. -Ja, ok. La oss gå gjennom den.
Ok. Jeg går bort med en pai og sier:
"Hallo, mergler. Hvem vil ha en nydelig pai?
Jeg lover at den ikke er fæl-fæl."
Det er bra. Du bruker språket deres, og alle elsker pai.
-Ja. -Det er en pai for alle.
Liker ikke frukt? Sjokoladepai. Liker ikke klumper? Lime.
Pai som passer godt til ost? Reddikpai.
-Jeg har blåpai! -Perfekt! Vembi, din tur.
Så kaster jeg tåkefrukt…
-Ja. -…for å skape en skummel atmosfære.
Jeg har gåsehud. Jeg grøsser.
Bober forsvinner i tåken, og jeg løfter Vembi opp på raken
så han blir et skummelt monster.
Så sier merglene: "Hvor ble det av den pai-fyren?"
Så kommer høye, skumle Vembi ut av tåken og sier…
Jeg spiste ham!
Hikken er borte. Idiotsikker plan. Vi setter i gang.
Kom igjen. Ja.
Å nei. Jeg mistet tåkefruktene.
Vent, det er ikke tåkefrukter.
-Vembi, hva foregår? -Det er fettbær!
Å nei.
Flott. Vi er så dårlige på å skremme dem at vi fikk dem til å le.
Ok, Moki. Vi vet vi dummet oss ut. Du trenger ikke å le av oss.
-Ja. -Nei, hør. Hikken deres er borte.
Mener du…
-Vi greide det! -Flott!
Vi er liksom helt kurert.
Det gikk ikke da dere prøvde å tvinge planen til å funke.
Jeg har gjort det samme med Vips.
Men se nå. Dere fikk det til på en helt uventet måte.
Ja, tankeball. Det er en god idé.
Når jeg går til venstre Kan du gå til høyre
Men vi finner ut av det etter hvert
Og alle burde feire
Det vi lærte underveis
For det er en endeløs mengde Veier man kan ta
Og man kan komme frem på en million måter
-Do-do -Har null å si hvordan man kommer seg dit
Hvis man skal til det samme stedet
-Ingen veier -Ingen veier
-Er like -Er like
Ingen veier
Do-do
Du tror kanskje at du vet best
At alle bør følge deg steg for steg
Men husk at det som funker for deg
Kanskje ikke passer i noen andres sko
For det er en endeløs mengde Veier man kan ta
Og man kan komme frem på en million måter
-Do-do -Har null å si hvordan man kommer seg dit
Hvis man skal til det samme stedet
-Ingen veier -Ingen veier
-Er like -Er like
Ingen veier
Ingen veier er like
Jeg må finne Vips.
Slapp av, det var bare ett.
For en dag. Solpanelene kortslutter hele tiden.
Krukke seks sviktet. Ingenting spiser plast.
Hvordan skal jeg gjøre mer enn jeg allerede gjør?
Kan du gjøre én ting enkelt og ta medisinen din?
Jeg har ikke tid til hva enn dette er.
Ok, greit.
Hva nå?
Du er vel litt søt.
Det føles godt å senke farten.
Er det sant? Vil du ta den nå?
Du ville bare kose.
Gap opp.
Det er bisken min, det!
Tenk at jeg kastet bort en ost på deg. Du skylder meg cheddar.
Vips, hvordan går det?
Dårlig. Det går veldig dårlig.
Vips, jeg er lei for det.
Jeg ville at du skulle prøve meditasjon fordi det funker så bra for meg,
og jeg tror det kan funke for deg. Men det må være på din måte, ikke min.
Så hvis du vil ha hjelp med å finne den, så er jeg her.
Det setter jeg pris på, Moki, men jeg tror ikke meditasjon er noe for meg.
Jeg er en handlingsfraggel. Det er sånn jeg klarner hodet.
Jeg liker å stupe, rope "jippi",
treffe vannet og la alt forsvinne.
-Det låter fredfullt. -Det er det.
Vannet glir gjennom museflettene mens jeg snurrer rundt i strømmen.
Ja.
Det føles som en varm klem.
Jeg er en stor klemmefan.
Det finnes ikke noe bedre enn dette.
Får jeg bli med?
Jeg håpet du ville det.
Moki, dette er utrolig. Jeg føler meg som meg selv igjen.
Vips, jeg er så stolt av deg…
-Jeg er fortsatt i sonen. -Unnskyld. Unnskyld.
Tekst: Espen Stokka