Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā
Strādā - rūpes zūd
Dejosim mēs citu dienu
Lai fragliem labi skan!
-Mēs - Gobo. -Mokija.
-Vemblijs. -Būbers.
Reda.
Junior!
Sveiks!
Mans redīss!
Dejo - rūpes zūd
Raizēsimies citu dienu
Mūzika lai skan
Pie mums Fraglrokā Pie mums Fraglrokā
Pie mums Fraglrokā.
Labrīt, Fraglroka!
Tā. Daudz darāmā. Daudz risināmu problēmu.
Viss pilns ar dūzeru būvēm, ūdenskritums izsīcis, mergliem vajag palīdzību.
Bet es varēšu palīdzēt daudz labāk, kad būšu pasportojusi, tāpēc…
Sākšu dienu ar niršanu.
Brilles? Ir. Dvielis? Ap kaklu.
Es ārā pa durvīm? Jau skrienu.
Nav nekā labāka par rīta ienirienu.
Nekas nepārspēj rīta ienirienu.
Dienas labākā daļa tūlīt…
Atvaino, Reda! Nenirsti!
Re!
Ūdens pārvērties par gļotām.
Pretīgie dūzermieti ir izkusuši. Tajā nevar peldēt.
Starp citu, kāds man iedeva svilpi!
Tieši tā, kā jau domāju.
Gļotas no jaunajiem dūzermietiem ir piesārņojušas ūdeni,
izraisot mergliem žagas.
Vai mēs to jau nezinājām?
Zinājām. Bet varbūt es šodien gribēju uzvilkt savas ārsta drēbes.
Paldies par atklātību, Būber.
Vismaz mēs neesam tajā fujīgajā gļotūdenī.
Jā.
Paldies, ka ļāvi atvēsināties tavās veļas bļodās, Būber.
Nav, par ko.
Tikai tās ir manas mīļākās lietas pasaulē.
Lūdzu, izturieties pret tām labi!
Tā. Varbūt mums mergli jāsabiedē?
Varētu žagas no viņiem izbaidīt.
Ģēnijs! Mans labākais draugs ir ģēnijs.
-Nē, ģēnijs esi tu. -Nē, ģēnijs esi tu.
-Tu.
-Tu. Tu. -Tu. Tu.
Labi, labi! Jūs abi esat ģēniji, ja?
-Labi. -Tā, Vemblij!
Varbūt aizejam uz prāta vētru par to, kā varētu baidīt.
Labprāt!
Pirmā doma - kas ir prāta vētra?
Zibens taču tur nav, ko?
Tu re!
Sveika, Reda! Kā tev iet?
Atklāti sakot, ne visai.
Fraglrokā ir tik daudz problēmu,
un negribu neko citu kā palīdzēt.
Es varu palīdzēt labāk pēc ieniršanas.
Bet tagad es nevaru ienirt ūdens dēļ.
Un ūdens ir viena no problēmām, ko gribu palīdzēt atrisināt.
Bet es to nevaru, ja neienirstu.
Un tas kļūst par tādu apburto loku.
Reda, es zinu, kā tev patīk palīdzēt.
Tas, ka to nespēj, ir gluži kā žagas.
Un arī šo problēmu es gribu palīdzēt atrisināt.
Reda, Reda, Reda! Tu esi kā emociju kaleidoskops.
Mums ir daudz, ko darīt,
bet varbūt Visums tev saka, lai brīdi atslābinies.
Atslābinos…
Atslābinos.
Nē. Neizklausās pēc manis.
Varbūt niršana nav vienīgā, kas ļauj tev sajusties labi.
Vari izmēģināt ko jaunu. Zini, kurš vienmēr izmēģina ko jaunu?
-Lūdzu, nesaki "tēvocis Mets"! -Tēvocis Ceļotājs Mets. Kā zināji?
Noklausies šo pastkarti! Varbūt tā palīdzēs.
"Sveiks, brāļadēl Gobo!"
Pavisam nesen es analizēju neskarto Ārpasauli.
Tā bija nopietna lieta.
Un tur tas bija.
Skaistākais, ko daba varēja piedāvāt: pufīgie pūkaiņi.
Tie izskatījās ļoti atslābinājušies.
Es gribu lidot kopā ar jums. Jā!
Un, jaunais Gobo, todien man uzsmaidīja veiksme.
Man izdevās iepazīties ar pufīgajiem pūkaiņiem viņu valstībā.
Tiešām, Gobo, vai spēj iedomāties ko vēl atslābinošāku?
Palīgā!
Bez jebkādas palīdzības es lidinājos blakus šiem pūkaiņiem.
Man nepatīk!
Un man tas patika, Gobo, tiešām patika.
Gribēju, lai tas nekad nebeigtos.
Izbeidziet! Tūlīt izbeidziet!
Tā tavam tēvocim Metam bija triumfāla diena.
Un galvenā atziņa, ko ceru tev sniegt, ir šī:
nebaidies izmēģināt ko jaunu!
"Ar sveicieniem - tēvocis Ceļotājs Mets."
Ei, tavam tēvocim Metam taisnība.
-Ko? -Ko?
Arī es neticu, ka to saku, bet viņam taisnība.
Niršana nevar būt vienīgais veids, kā sakārtot galvu.
Man vajag jaunu ekstremālu nodarbošanos.
Es traukšos pa trosi cauri lielajai zālei!
Nē, Reda. Tas neizklausās pārāk droši.
Es tev saku, Reda: Visums tevi mudina nobremzēt.
-Jā. -Es nebremzēšu. Esmu Reda!
Es kustos, es lecu, dažreiz taisu izklupienus, bet es nesēžu mierā.
Es vairs nespēju nosēdēt mierā.
Kopš fragli pārtrauca ēst mūsu būves
un mēs vairs nevaram strādāt, šķiet, es jūku prātā, dr. Līmeņrādi.
Nu, tā. Paldies, ka padalījies.
Un tieši runāšana par to mums kopā ļaus to pārciest.
Tiešām?
Nu, nu!
Cerams, šis hidrofiltrs izcels gļotas no ūdens,
lai varam atkal sākt būvēt.
Kaut mēs vispār nebūtu pārrāvuši to vīteni un atklājuši tās gļotas!
Šķelttapa!
Mums ir liels pārtraukums, bet tu nepārtrauc.
Nāc pie grupas! Dr. Līmeņrādis man tiešām palīdz.
Pagājušajā naktī nogulēju gandrīz piecas minūtes.
Es nevaru atpūsties, kamēr neizsmelšu no ūdens gļotas.
Man ir jākoncentrējas.
Labi. Es tevi dzirdu, es tevi redzu, un es respektēju tavas vajadzības.
To man iemācīja dr. Līmeņrādis.
Viņš tiešām ir lielisks!
Debess spainis! Tuvojas noslēpumains debess spainis!
Jā!
Junior junior, šis ir pēdējais ūdens spainis, kas man jāaiznes Mā un Pā vannai.
Domāju - esmu labi pastr…
Ak vai!
Kas šīs par gļotām?
Ceru, ka tādas nav nonākušas Mā un Pā…
Junior!
Kas tā par glumu ķēpu manā vannā?
Jā, tā ir lipīga un ķepīga!
Kādas gļotas? Es neredzēju nekādas…
Mums patīk.
Mana zoda spalva nekad nav bijusi mīkstāka.
Malacis, saldo kēksiņ!
Iešu pasmelt vēl gļotūdeni.
Jā.
Gļotūdens, gļotūd…
Atkal?
Labi, Zobs!
Neticami, ka tev ir blusas.
Man jau tā visam nepietiek laika, kur nu vēl šim.
Nē, nē, Zobs, nekasies! Mums tam ir zāles.
Ja tev no tā kļūs vieglāk, tu izskaties pēc foršas lampas.
Tā. Veterinārārsts saka - šīm zālēm būtu jāpalīdz.
Izdarīsim to ātri, jo man jāaudzē plastmasu ēdošās baktērijas.
Saki: "Ā!"
Tā, tas ir izdarīts. Atpakaļ uz laboratoriju!
Vai tu tikko to izspļāvi?
Nabaga mergli. Dūzermietu gļotas viņus ir ļoti ietekmējušas.
Ja mēs no viņiem žagas neizbaidīsim,
-viņi nekad nespēs atvilkt elpu. -Un es neatgūšu savas bļodas.
Kas, protams, ir mazāk svarīga problēma.
Tomēr problēma.
Labi, neuztraucies!
Mums ar Vembliju bija prāta vētra, un mēs izdomājām kaut ko diezgan bailīgu.
Jā!
-Esi gatavs, Vemblij? -Jā.
Jūs, draugi, bijāt prom krietni ilgi.
Un to vien izdomājāt?
Vemblijs daudz laika pavadīja dejojot.
Jā, man gribas padejot.
Varbūt nākamajam jāmēģina man.
Labi. Lai gan nezinu, kā tu to pārspēsi.
Jā.
Mani draugi uztraucas velti.
Bīstami, šmīstami. Man viss būs labi.
Jā!
Man nav labi.
Lūdzu, sakiet, ka tas nebija mans balūbiuss.
Tas bija tavs balūbiuss.
Čau, Reda!
Ņammīgs zemesriekstu sviests.
Siers.
Beidz! Tas bija mans labākais čedars.
Kili, kili, kili!
Nu taču! Atver! Tev jāieņem zāles.
Aiziet!
Nu tā. Jā!
Vareni. Izmežģīts balūbiuss.
Nu es tiešām nevienam nevaru palīdzēt.
Jūtos tik apjukusi.
Reiz zināju, ko darīšu
Reiz sevi pazinu
Tāls un tuvs
Ceļš skaidrs bija
Dzīve rotaļīga
Bet nu kā sapnis liekas viss
Un it nekas vairs nav, kā šķita
Ilgojos pēc tā
Laika vienkāršā
Reiz bij' laiks, kad sevi
Es pazinu
Neviens nav neievainojams
Dažreiz viss šķiet nereāls
Tad naktī uzmostos
Nesaprotot neko
Reiz bij' laiks, kad sevi
Es pazinu
Reda? Reda!
Vai tev viss kārtībā?
Man ir labi.
Vienkārši… Kā lai palīdzu, ja jūtos bezpalīdzīga?
Reda!
Labi. Jā. Tu laid visu ārā!
Hei, Reda, Reda, Reda!
Es zinu, kas tevi uzmundrinās.
Vai niršana?
Nāc man līdzi, un viss atklāsies.
Kas šī par vietu?
Šis, mīļā Reda, ir Noskaņas aplis.
Te tu mācīsies meditēt.
Tā. Atcerieties, draugi: mums jānobiedē mergli.
Tā. Esiet ļoti klusi!
Viņiem nav ne jausmas, kā viņi pārbīsies.
Un - tagad!
Tev viss kārtībā?
Kārtībā.
Jāmeditē?
Es taču teicu, ka nevaru nosēdēt mierā.
To var ikviens. Tas ir viegli. Es tev parādīšu.
Gaisma mainās. Labi.
Paskaties! Tev apkārt peld burbuļi.
Tie ir domu burbuļi. Katrs citāds:
raizes, stress, laime, bailes.
Tie ir jāiepazīst, un jāļauj tiem iet tālāk.
Jā, es baidos, ka ne vienmēr esmu tāda, kā citi no manis gaida.
Es varu tik, cik varu. Paldies, burbuli.
Jūtos lieliski! Tagad tava kārta.
Zini ko? Man jāsaskaita savas ļipiņas.
Tas šķiet viegli. Viena, divas. Bet tad tās jāpārskaita.
-Tas ir sarežģīti. -Reda! Vienkārši sēdi un esi mierīga!
Man jau apnika.
Vienkārši elpo!
Es nu gan nezinu.
Pārvērt visas raizes elpā!
Vai es elpoju?
Tā, tikai apzinies domas un mierīgi tās atlaid!
Laid tās tālāk! Nesit tām! Ļauj tām būt!
-Es cenšos. -Centies necensties!
Tas nav saprotams.
Atslābinies!
Tā atslābināties nevar!
Tā. Labs pirmais mēģinājums. Pēc brīža mēģināsim vēlreiz.
-Tikai, zini, mazliet labāk. -Nē. Redai pietiek.
Bet, Reda…
Balūbiuss.
Zinu, burbuli. Arī es par viņu raizējos.
-Šķelttapa! -Jā?
Tu te esi strādājusi visu dienu. Tev vajadzīgs pārtraukums.
Kā lai ņemu pārtraukumu, ja šī problēma nav atrisināta?
Dažreiz rīki ir jānoliek malā un jāatnāk vēlāk ar jaunām skrūvēm.
Oho, Uzgriezni. Tev taisnība.
Varbūt man tiešām jāpaiet malā, lai pēc tam paraudzītos jaunām acīm.
Nāc pie grupas! Mums ir cepumi.
Mā un Pā mani mīl.
Es izdarīju ko labu, pateicoties tām gļotām.
Atnesīšu gļotas arī tev, Junior junior.
Junior junior! Kas vainas?
Gļotas tev kaitē? Uzgaidi, draudziņ!
Atnesīšu tev svaigu ūdeni no mūsu gorgu strūklakas.
Varbūt tas, kas der mums, gorgiem, neder visiem.
Es par tevi parūpēšos.
Tev viss būs labi.
-Draugi, būs tik labi! -Jā.
-Čau, Mokij! Zini ko? -Čau!
Mums ir absolūti drošs plāns, kā pārbiedēt merglus stīvus.
Cerams, kaut kas šodien izdosies.
Jā. Tā, atkārtosim!
Tā. Es eju klāt ar kūku un saku:
"Sveiki, mergli! Vai nevēlaties gardu kūku?
Apsolu, ka tā nav fujīga."
Tas ir labi. Tu lieto viņu valodu, un kūkas garšo visiem.
-Jā. -Kūkas ir katrai gaumei.
Nepatīk augļi? Ir šokolādes krēma kūka. Nepatīk gabaliņi? Ir laima kūka.
Kūka, kas labi sader ar sieru? Apgāztā redīsu kūka.
-Man ir zilā kūka! -Perfekti!
-Jā! -Tā, Vemblij. Tagad tu.
Tad es nometīšu dažus miglas augļus…
-Jā. -…lai radītu baisu gaisotni.
Man ir zosāda. Esmu kā sastindzis.
Tad Būbers izzūd miglā. Ar grābekli es paceļu Vembliju augšā,
un viņš ir liels, garš, baismīgs briesmonis.
Un tad mergli saka: "Vai, kur palika tas ar kūku?"
Un tad no miglas iznirst lielais, garais, baismīgais Vemblijs un saka…
Es viņu apēdu!
Žagas pārgājušas. Drošs plāns. Tā, ķeramies klāt!
Nāciet! Jā.
Ak nē! Es nometu miglas augļus.
Pag! Tie nav miglas augļi.
-Vemblij, kas notiek? -Tās ir taukogas!
Ak nē!
Vareni! Mums baidīšana izdevās tik slikti, ka viņus sasmīdinājām.
Labi, Mokij. Mēs zinām, ka izgāzāmies. Nav jāsmejas arī tev.
-Jā. -Nē. Draugi, paklausieties!
Viņu žagas ir beigušās.
Gribi teikt…
-Mums izdevās! -Jā gan.
Mēs esam pilnīgi izārstēti, brāļi.
Jūs pārāk centāties īstenot savu plānu, un tas nepalīdzēja.
Man tāpat bija ar Redu.
Bet paskat nu!
Jūs panācāt, ko gribējāt, pavisam negaidītā veidā.
Jā, domu burbuli. Tā ir laba ideja.
Pa kreisi eju, pa labi tu
Bet galā laikus nonāksim
Un visiem priecāties vajadzētu
Par to, ko ceļā apgūsim
Jo ceļu bezgalīgi daudz Ko varat iet
Un galā nonākt varat Neskaitāmos veidos
Nav svarīgi, kā jūs tur nokļūsiet
Ja mērķis jums būs viens
-Nav divu ceļu -Nav divu ceļu
-Vienādu -Vienādu
Nav divu ceļu
Tev liekas - zini vislabāk tu
Un visiem tieši tā ir jādara
Bet atceries - tas, kas der tev
Var nederēt visiem pārējiem
Jo ceļu bezgalīgi daudz Ko varat iet
Un galā nonākt varat Neskaitāmos veidos
Nav svarīgi, kā jūs tur nokļūsiet
Ja mērķis jums būs viens
-Nav divu ceļu -Nav divu ceļu
-Vienādu -Vienādu
Nav divu ceļu
Nav divu ceļu vienādu
Man jāatrod Reda.
Neuztraucieties! Vairāk nebūs.
Šodien gan bija diena!
Saules paneļi nedarbojās.
Sestā burka bija neveiksmīga. Plastmasu nekas neēd.
Nezinu, kā lai izdaru vēl vairāk, nekā jau daru…
Vai vari, lūdzu, nesarežģīt vismaz vienu lietu un iedzert zāles?
Zini, man nav laika tam, ko esi sadomājis.
Jā, nu labi.
Ko tagad?
Laikam jau esi foršiņš.
Ir labi mazliet nobremzēt.
Ko, tiešām? Tagad tās iedzersi?
Tu tikai gribēji, lai samīļoju.
Muti vaļā!
Malacītis!
Joprojām nespēju noticēt, ka izniekoju ar tevi veselu siera kluci.
Esi man parādā čedaru.
Reda, kā tev klājas?
Slikti. Man klājas ļoti slikti.
Reda, es atvainojos.
Es tiešām gribēju, lai izmēģini meditēšanu, jo man tā ļoti palīdz,
un domāju, ka tā varētu palīdzēt arī tev.
Bet ir jābūt tā, kā der tev, nevis man.
Ja kādreiz gribēsi, lai palīdzu to apgūt, es būšu te.
Liels paldies, Mokij.
Bet domāju, ka meditēšana man neder.
Esmu rīcības fragla. Tā es sakārtoju galvu.
Man patīk lēkt ūdenī ar galvu pa priekšu, iekliegties "jipī"
un tad iešauties ūdenī un ļaut visam izzust.
Tas izklausās mierpilni.
Tā ir.
Man patīk, kā ūdens plūst caur manām ļipiņām, kad es virpuļoju straumēs.
Jā.
Tas šķiet kā silts apkampiens.
Esmu milzīga apkampienu cienītāja.
Nekas nav labāks par šo.
Drīkstu pievienoties?
Es uz to cerēju.
Mokij, tas ir apbrīnojami.
Es atkal jūtos kā savā ādā.
Reda, es lepojos ar tevi…
Es vēl esmu tur.
Piedod!
Tulkojusi Inguna Puķīte