Dans de sure tanker væk
Du kan bekymre dig en anden dag
Lad musikken spille
Nede i Fraggleland
Arbejd de sure tanker væk
Du kan danse en anden dag
Lad fragglerne spille
-Vi er Gobo. -Moki.
-Vembi. -Bober.
Vips!
Junior!
Hej!
Min radise.
Dans de sure tanker væk
Du kan bekymre dig en anden dag
Lad musikken spille
Nede i Fraggleland Nede i Fraggleland
Fragglerne: Tilbage til Fraggleland
Nede i Fraggleland.
Godmorgen, Fraggleland.
Der er nok at se til. Masser af problemer at løse.
Doozerbygninger overalt, vandfaldet er tørlagt, mergglerne har brug for hjælp.
Men jeg vil bedre kunne hjælpe efter lidt motion, så…
Lad os skyde dagen i gang med et udspring.
Svømmebriller? På plads! Håndklæde? Om halsen.
Mig ud ad døren? Med det vons!
Der er intet bedre end et morgenudspring.
Intet slår et morgenudspring.
Den bedste del af dagen lige…
Beklager, Vips. Ingen udspring. Se!
Vandet er fuldt af snask!
De ulækre doozerpinde er smeltet. Du kan ikke svømme i det der. Se!
Og der var forresten en, der gav mig en fløjte!
Præcis, som jeg forventede.
Snasket fra de nye doozerpinde har forurenet vandet
og givet mergglerne hikke.
Vidste vi ikke allerede det?
Jo, men måske havde jeg bare lyst til at have mit lægetøj på.
Tak for ærligheden, Bober.
I det mindste er vi ikke nede i det klam-klamme snaskevand.
Ja. Tak, fordi vi må slappe af i dine vaskebaljer, Bober.
Det var så lidt.
De er bare mine yndlingsejendele. Pas godt på dem.
Okay. Hvad, hvis vi skræmmer mergglerne? Vi kan forskrække hikken ud af dem.
Genialt! Min bedste ven er et geni!
-Nej, du er et geni, Vembi. -Nej, du er et geni.
-Du er. -Du er.
Fint nok. I er begge to genier. Okay?
-Okay. -Hør, Vembi…
Skulle vi to ikke lægge hovederne i blød for at få skræmmeidéer?
God idé!
Men hvordan lægger man hovedet i blød? Ikke ligesom med vasketøj, vel?
Hold da op.
-Hej, Vips. Hvordan har du det? -Ærlig talt ikke så godt.
Der er så mange problemer i Fraggleland.
Jeg vil bare hjælpe, og jeg hjælper bedre efter et udspring.
Men jeg kan ikke springe lige nu på grund af vandet.
Og vandet er et af de problemer, jeg vil hjælpe med at løse.
Jeg kan ikke hjælpe, før jeg kan springe. Og det bliver til en ond cirkel.
Vips, jeg ved, du elsker at hjælpe. Ikke at kunne hjælpe er værre end hikke.
Det er også et problem, jeg vil løse.
Vips, Vips, Vips. Du er et kalejdoskop af følelser.
Vi har nok at se til,
men måske fortæller universet dig, at du skal slappe af.
Slappe af…
Slappe af.
Nej, det er ikke mig.
Måske er der andre måder end udspring.
Du kunne prøve noget nyt. Ved du, hvem der altid gør det?
-Sig ikke din onkel Mac. -Min onkel Rejsende Mac. Godt gæt.
Det her postkort kan måske hjælpe.
"Kære nevø Gobo…"
For nylig analyserede jeg det ydre rums vilde natur.
Det var et vigtigt stykke arbejde.
Og der var de så.
Det smukkeste, naturen havde at byde på: florlette plyffer.
De så yderst afslappede ud.
Jeg vil svæve med jer! Det vil jeg så gerne!
Og, unge Gobo, heldet var med mig den dag.
Jeg fandt en måde at møde de florlette plyffer på deres domæne.
Altså, Gobo, kan du forestille dig noget mere afslappende?
Hjælp mig!
Uden nogen form for hjælp svævede jeg side om side med plyfferne.
Det er rædsomt!
Og jeg var vild med det, Gobo. Virkelig. Jeg ønskede, det aldrig ville slutte.
Få det til at slutte nu!
Det var en triumfens dag for din onkel Mac.
Og hvis der er én ting, jeg ønsker at videregive til dig, er det dette:
Vær aldrig bange for at prøve noget nyt.
-"Kærlig hilsen onkel Rejsende Mac." -Din onkel Mac har ret.
-Hvad? -Hvad?
Jeg fatter det heller ikke, men han har ret.
Jeg må kunne tømme hovedet på andre måder. Jeg har brug for en ny ekstremsport.
Jeg vil køre svævebane gennem den store sal.
Nej, Vips. Det lyder farligt.
Jeg siger dig, Vips, universet beder dig om at sænke farten.
-Ja. -Jeg sænker ikke farten. Jeg er Vips!
Jeg hopper og springer. Af og til kaster jeg mig, men jeg sidder ikke stille.
Jeg kan ikke sidde stille længere.
Da fragglerne ikke spiser vores bygninger,
og vi ikke kan arbejde, er jeg ved at blive bims, doktor Vaterpas.
Tak, fordi du deler det.
Ved at tale om det kommer vi igennem det her sammen.
Gør vi? Gør vi?
Så, så.
Forhåbentlig får denne vandrenser snasket op af vandet, så vi kan bygge videre.
Gid vi aldrig havde knækket slyngplanten og opdaget snasket.
Splitbolt! Der er En Stor Pause, men du må ikke gå i stå.
Slut dig til gruppen. Doktor Vaterpas hjælper mig virkelig.
Jeg sov næsten fem minutter i nat.
Jeg kan ikke hvile mig, før jeg får snasket op af vandet.
Jeg må bare fokusere.
Okay, jeg hører dig, ser dig og respekterer dine behov.
Det har doktor Vaterpas lært mig. Han er fremragende!
Himmelspand! Mystisk himmelspand på vej!
Ja!
Junior Junior, det her er den sidste spand vand, jeg skal bruge til mor og fars bad.
Jeg har vist gjort det ret g…
Manner.
Hvad er det for noget snask?
Bare det ikke kommer i mor og fars…
Junior! Hvad er det slimede sjask i mit bad?
Ja, det er noget klisterstads!
Hvad for noget snask? Jeg har ikke set…
Vi er vilde med det!
Min hagepels har aldrig været blødere.
Godt arbejde, nullergøj.
Jeg henter mere snaskevand.
Ja. Snaskevand, snaskevand…
Igen?
Okay, okay, Sprock!
Jeg fatter ikke, at du har lopper.
Jeg har ikke tid til det her oven i alt det andet.
Nej, Sprock, du må ikke kradse. Vi har medicin.
Hvis det kan muntre dig op, så ligner du en sød lampe.
Dyrlægen siger, den her medicin hjælper.
Det må gerne gå tjept, så jeg kan dyrke plastædende bakterier.
Sig "Ah!"
Så er det klaret. Tilbage til laboratoriet.
Spyttede du den ud?
Stakkels, merggler. Det doozersnask har virkelig påvirket dem.
Gid vi kan skræmme hikken væk.
-Ellers får de aldrig pusten. -Og jeg får aldrig mine baljer.
Hvilket selvfølgelig er et mindre problem, men stadig et problem.
Bare rolig.
Vembi og jeg lagde hovederne i blød og fandt på noget temmelig skræmmende.
Jep!
-Klar, Vembi? -Jepper.
Så… I var væk rimelig længe.
Var det jeres idé?
-Tja, Vembi brugte lang tid på at danse. -Ja, jeg er bidt af en gal danser.
Jeg bør måske hjælpe i næste runde.
Okay, men jeg tvivler på, du kan overgå det.
Ja…
Mine venner bekymrer sig unødigt.
Farligt mig her og farligt mig dér. Det skal nok gå.
Ja!
Det gik ikke.
Sig, at det ikke var min balobius.
Det var din balobius! Hej, Vips!
Lækkert jordnøddesmør.
Ost.
Hold nu op! Det var min bedste cheddar.
Kilde, kilde, kilde. Gab op. Du skal have din medicin.
Sådan der. Ja.
Storartet. En forstuvet balobius.
Nu kan jeg slet ikke hjælpe nogen.
Jeg føler mig så fortabt.
Før vidste jeg, hvad der var min vej
Engang kendte jeg mit navn
Fjern eller tæt på
Vejen åben lå
Livet var en leg
Men nu går jeg vist rundt og drømmer
Der er så meget, jeg forsømmer
Åh, jeg længes tilbage
Til de nemme dage
Engang for længe siden
Kendte jeg mit navn
Jeg ved, at ingen er lavet af stål
Min virk'lighed står ikke mål
Så vågner jeg med ét
Jeg blander godt og skidt
Engang for længe siden
Kendte jeg mit navn
Vips? Vips!
Har du det godt?
Jeg har det fint. Men hvordan hjælper man, når man føler sig hjælpeløs?
Åh, Vips.
Okay. Ja, kom bare ud med det.
Du, Vips, Vips, Vips. Jeg ved, hvad der kan muntre dig op.
Er det udspring?
Følg mig, så vil det åbenbare sig.
Hvad er det her for et sted?
Det her, kære Vips, er Humørringen.
Her skal du lære at meditere.
Okay. Husk det nu, venner. Vi skal skræmme mergglerne.
Godt. Vær helt stille.
De aner ikke, hvor forskrækkede de bliver.
Og nu!
-Alt vel? -Ja.
Meditere?
Jeg sagde jo, det med at sidde stille ikke er noget for mig.
Det er for alle. Det er let. Lad mig vise dig det.
Lyset ændrer sig. Okay.
Pas på! Der flyver lyskugler rundt om dig.
Det er tankekugler af forskellig slags.
Bekymringer, stress, glæde, frygt.
Det gælder om at anerkende dem og lade dem passere.
Ja, jeg er bange for, at jeg ikke altid lever op til andres forventninger.
Jeg kan kun gøre mit bedste. Tak, kugle.
Jeg har det forrygende. Nu er det din tur.
Jeg er nødt til at tælle mine rottehaler.
Man tror, det er nemt. En, to. Men så skal man tælle om.
-Det er en større omgang. -Vips. Sid stille, og vær rolig.
-Jeg keder mig allerede. -Træk vejret.
Jeg ved nu ikke.
Tag alle dine bekymringer, og omdan dem til et åndedrag.
Trækker jeg vejret?
Anerkend tankerne, og giv slip på dem.
Lad dem passere. Slå ikke ud efter dem. Send bud efter dem.
-Jeg prøver. -Prøv på ikke at prøve.
Det giver ingen mening.
Slap nu bare af!
Der er intet afslappende ved det her!
Godt første forsøg. Vi holder en pause og prøver igen.
-Men hvor du gør det bedre. -Nej. Vips er færdig.
Men, Vips…
Av, min balobius.
Ja, kugle. Jeg er også bekymret for hende.
-Splitbolt. -Ja?
Du har arbejdet hele dagen. Du har brug for en pause.
Hvordan skal jeg kunne holde pause, når problemet ikke er løst?
Af og til må man lægge værktøjet fra sig og vende tilbage senere med friske skruer.
Hold da op, Skrue. Du har ret.
Jeg er måske nødt til at træde tilbage for at få et nyt syn på sagen.
Kom med i gruppen. Vi har småkager.
Mor og far elsker mig.
Jeg gjorde noget godt takket været det der snask.
Du skal også nok få snask, Junior Junior.
Junior Junior, hvad er der galt?
Gør snasket dig fortræd? Hæng i, lille ven.
Jeg henter dig noget rent vand fra gorgspringvandet.
Måske er det, der gavner os gorger, ikke godt for alle.
Jeg tager mig af dig. Du skal nok klare den.
-Det skal nok blive godt. -Ja.
Hej, Moki. Vi har en idiotsikker plan for at gennemskræmme mergglerne.
Forhåbentlig er der noget, der virker i dag.
Godt. Lad os gennemgå den.
Okay. Jeg nærmer mig med en tærte og siger:
"Hej, merggler. Hvem vil have lækker tærte?
Jeg lover jer, at den ikke er klam-klam."
Det er godt. Du taler deres sprog, og alle elsker tærte.
Der er en tærte til alle.
Ingen frugt? Chokoladetærte. Ingen klumper? Citrontærte.
En, der går godt til ost? Omvendt radisetærte.
-Jeg har blåtærte. -Perfekt! Vembi, din tur!
Så smider jeg noget tågefrugt for at skabe en uhyggelig stemning.
Jeg har kuldegysninger. Bober forsvinder i tågen. Jeg hejser Vembi op med riven,
så han er et stort uhyre.
Og så vil mergglerne sige: "Hvor blev tærtefyren af?"
Og så træder den uhyggelige Vembi frem fra tågen og siger:
Jeg åd ham!
Bom! Hikken er væk. Idiotsikker plan. Lad os gøre det.
Kom så.
Åh nej, jeg tabte tågefrugterne.
Vent lidt. Det er ikke tågefrugt.
-Hvad sker der, Vembi? -Det er mudderbær!
Åh nej.
Storartet. Vi er så dårlige til at skræmme dem, at de griner.
Moki. Vi ved godt, vi dummede os. Du behøver ikke også at grine.
Nej, hør efter, venner. Deres hikke er væk.
Mener du…
-Vi gjorde det! -Vi gjorde det! Sådan!
Vi er totalt kurerede, gutter.
Du forcerede din plan, men det gik ikke. Jeg har gjort det samme med Vips.
Men se nu. I nåede jeres mål ad en helt uventet vej.
Ja, tankekugle. Det er en god idé.
Går jeg til venstre Vælger du måske højre
Men vores tempo sætter vi selv
Og vi bør fejre med en ven
De ting, vi har lært på vejen derhen
For vejene i livet er uendelige
Og man kan nå, hvorhen man vil På tusind måder
-Du-du du-du -Vejen derhen er ubetydelig
Når blot I ender samme sted
-Ingen veje -Ingen veje
-Er helt ens -Er helt ens
Ingen veje
Du-du du-du du
Du synes nok, du selv ved bedst
At alle andre skal følge efter dig
Men husk nu, det der får dig frem
Slet ikke behøver virke for din ven
For vejene i livet er uendelige
Og man kan nå, hvorhen man vil På tusind måder
-Du-du du-du -Vejen derhen er ubetydelig
Når blot I ender samme sted
-Ingen veje -Ingen veje
-Er helt ens -Er helt ens
Ingen veje
Ingen veje er helt ens
Jeg må finde Vips.
Bare rolig. Det var en ener.
Sikke en dag.
Solpanelerne slår konstant fra.
Glas seks var en fiasko. Intet æder plast.
Hvordan skal jeg gøre mere, end jeg allerede gør?
Vil du ikke nok gøre én ting nem og tage din medicin?
Jeg har ikke tid til den her leg.
Okay. Fint nok.
Hvad nu?
Du er nu ret sød.
Det er rart at sænke farten.
Mener du det? Vil du tage den nu? Du ville bare have et kram.
Gab op.
God hund!
Tænk, at jeg spildte et stykke ost på dig. Du skylder mig en cheddar.
Vips, hvordan har du det?
Skidt. Jeg har det rigtig skidt.
Undskyld, Vips.
Jeg ville så gerne have dig til at prøve meditation, fordi det virker for mig,
og jeg tror, det kunne virke for dig.
Men det skal være på din måde, ikke min.
Så hvis du vil have hjælp til at finde den, så er jeg her.
Det værdsætter jeg, Moki. Men meditation er vist ikke noget for mig.
Jeg er en action-fraggle. Sådan tømmer jeg hovedet.
Jeg springer på hovedet, råber "jubi,"
rammer vandet og lader alt forsvinde.
-Det lyder fredfyldt. -Det er det.
Jeg elsker vandets brusen i rottehalerne, mens jeg hvirvler med strømmen.
Ja.
Det føles som et varmt kram.
Jeg er kæmpestor fan af kram.
Intet er bedre end det her.
-Må jeg gøre dig selskab? -Det håbede jeg, du ville.
Moki, det her er fantastisk. Jeg føler mig som mig selv igen.
Vips, jeg er virkelig stolt af dig…
-Jeg er stadig i stemningen. -Undskyld.
Tekster af: Cecilie Hassenkam