С танци победи грижите.
За друг ден ги остави.
Нека музика звучи
във Фрагъл Рок.
С работа победи грижите, танците за после остави.
Дай на фрагълите веселба.
Гобо. - Моки.
Уембли. - Бубър.
Ред.
Младши!
Ехо!
Репичката ми!
С танци победи грижите, за друг ден ги остави.
Нека музика звучи
във Фрагъл Рок.
Във Фрагъл Рок.
Добро утро, Фрагъл Рок!
Има много неща за вършене и за оправяне.
Никнат дузърски кули, пресъхва водопад, мъргълите са в беда...
Ще съм много по-способна да окажа помощ, като се поразгрея, та...
Да започнем деня с гмуркане.
Очила? Налични. Хавлия? На врата.
Аз - на прага? След секунда.
Гмуркане сутрин - ненадмината наслада!
Няма по-добро от гмуркане сутрин!
Най-хубавата част от деня, сега...
Извинявай. Не се гмуркай!
Виж!
Водата е като лепка.
Гадните пръчки са се стопили, не се плува.
Впрочем подариха ми свирка!
Точно както си мислех.
Лепилото от пръчките е замърсило водата.
От това мъргърлите хълцат.
Това вече го знаехме.
Така е, но ми се щеше да облека докторския екип.
Благодаря за откровеността.
Поне не сме в тая гнуснаво гнусна лепкава вода.
Да.
Благодаря, че ни пусна да отморим в коритата ти.
Няма за какво!
Те са най-любимите ми вещи на света.
Дръжте се мило с тях.
Ами ако стреснем мъргълите?
Силно, да забравят да хълцат.
Гениално! Най-добрият ми приятел е гений.
Не, ти си геният. - Не, ти.
Не, ти. Ти си, ти! - Ти си! Ти!
Добре, добре. И двамата сте гении.
Така, Уембли.
Хайде да поблъскаме мозъци за идеи за плашене.
Ще е яко!
Въпрос: как се блъскат мозъци?
Не излизат синки, нали?
Олеле.
Ред, как си?
Честно казано, зле.
Проблемите във Фрагъл Рок са безкрай, искам да помогна.
А ме бива в това след гмуркане.
Но сега не мога да се гмурна в тази вода.
А водата е единият от проблемите за решаване.
За да помогна, трябва да се гмурна... Омагьосан кръг.
Знам, че си умираш да помагаш
и ако не можеш, направо хлъцваш.
Ето другото, за което искам да помогна.
Ред, Ред! Ти си кълбо от емоции.
Имаме много задачи, но може би Вселената ти казва да се успокоиш, да отдъхнеш.
Успокоявам се.
Успокоявам...
Не, не е в стила ми.
Едва ли само гмуркането те радва.
Може да опиташ нещо ново. Знаеш ли кой новаторства?
Не и чичо Мат. - Чичо Мат Пътуващия. Как позна?
Чуй какво пише в тази картичка.
"Скъпи племеннико Гобо..."
Тия дни изследвах щателно пущинака на Открития космос.
Това е сериозна работа.
И ето ги и тях.
Най-прекрасните творения на природата. Пухести пухчета.
Изглеждаха така спокойни.
Искам да пърхам с вас! Искам!
Въпросния ден късметът бе кацнал на рамото ми.
Успях да се срещна с пухестите на тяхна територия.
Не, наистина, представяш ли си нещо по-успокояващо?
Помощ!
Помощ не се виждаше отникъде и аз се реех с пухестите.
Не искам!
Страшно ми хареса, Гобо. Честна дума.
Исках никога да не свършва.
Стига, спрете го. Още сега!
Беше ден на триумф за чичо ти Мат.
И ако с това искам да ти внуша нещо, то е
да не се боиш да опитваш нови неща.
"С обич, чичо Мат Пътуващия."
Чичо ти Мат е прав.
Какво?
Да, невероятно е да го кажа, но е прав.
Едва ли само гмуркането помага.
Трябва ми нещо ново и екстремно.
Ще се спусна на въже през Голямата зала.
Не, Ред. Звучи опасно.
Вселената те подканя да поспреш.
Няма начин - аз съм Ред!
Движа се, скачам, понякога се мушкам, но никога не седя мирно.
Вече не мога да седя мирно.
Откакто фрагълите не ядат кулите ни
и спряхме работа, сякаш полудявам, д-р Равновесие.
Благодаря, че сподели.
Като споделяме проблемите, ще се справим заедно.
Така ли?
Няма, няма.
Дано цедката отдели лепилото от водата
и пак да почнем да строим.
Да не бяхме скършвали лианата, нямаше да го има това лепило.
Шпонке!
Цари Голямата пауза, а ти не спираш.
Ела в групата. Д-р Равновесие много помага.
Снощи спах почти пет минути!
Никакво спиране, докато не извадя лепилото.
Трябва да се съсредоточа.
Добре. Чувам те, разбирам те и зачитам нуждите ти.
Д-р Равновесие ме научи. Той е върховен, наистина!
Спускане на кофа! Задава се тайнствена кофа!
А така.
Младши-младши, това е последната кофа за ваната на нашите.
Свърших чудесна раб...
Майчице.
Ама това лепило ли е?
Дано и капка не се излее във...
Младши!
Каква е тая пихтиеста каша във ваната?
Да, много лепкава-мепкава.
Каша ли? Не виждам никаква...
Страхотно е!
Кожата ми стана невиждано мека.
На мама геройчето си ти!
Припвам за още лепкава вода.
Да. Лепкава вода, лепкава...
Пак ли?
Добре де, Зъбльо.
Не мога да повярвам, че имаш бълхи.
Само това ми липсваше!
Не, не се чеши! Имаме лекарство!
Приличаш на красива лампа.
Ветеринарят препоръча това.
Дай да побързаме, че трябва да въдя бактерии.
Кажи "Ааа".
Готово. Връщам се в лабораторията.
Изплю хапчето ли?
Горките мъргъли. Лепилото ги довършва.
Ако не ги накараме да спрат,
може да спрат да дишат! - И ще остана без ведра.
Което е по-малкият проблем.
Но си е проблем.
Но спокойно.
С Уембли блъскахме мозъци и измислихме нещо силно стряскащо.
Да!
Готов ли си? - Да!
Така... Дълго отсъствахте.
И това ли измислихте?
Уембли потанцува продължително време.
Да, не можех да спра.
Другия път аз ще помагам.
Добре. Но как ще надминеш това...
Именно.
Приятелите ми се тревожат за нищо.
Опасно, друг път. Няма да пострадам.
Ура!
Пострадах.
Кажете ми, че не е отишъл балубиусът ми.
Балубиусът ти!
Здрасти, Ред!
Вкусно фъстъчено масло.
Сиренце!
Стига. Чедър, първо качество!
Гъди-гъди. Отваряй! Трябва да го глътнеш!
Дай, дай.
А така, готово.
Кошмар. Навехнат балубиус!
Така съвсем не мога да помогна.
Чувствам се безпомощна.
Знаех аз преди как всичко да се нареди.
Знаех ясно коя съм преди.
За близо и далече
ясен бе пътят, човече.
Животът бе игра.
А ето че сега като насън вървя.
Всичко се обърка, не мога да разбера.
И тъгувам за онези времена,
когато всичко беше като игра.
Едно време, уви.
Знаех ясно коя съм преди.
Никой не е от желязо, знам това.
Понякога изглежда, че всичко е лъжа.
Но будя се през нощта
и кое е редно не мога да реша.
Знаех някога, преди,
знаех ясно коя съм, но уви.
Ред? Ред!
Какво ти е?
Нищо ми няма.
Но как да помогна, като се чувствам безпомощна?
О, Ред.
Да, добре. Изкарай го докрай.
Ей, Ред! Ред!
Има нещо, от което ще се почувстваш по-добре.
Гмуркане?
Последвай ме и всичко ще ти се разкрие.
Що за място е това?
Мила, това е Пръстенът на настроението.
Тук ще се научиш да медитираш.
Не забравяйте: трябва да уплашим мъргълите.
Трябва да сме безшумни.
Дори не предполагат колко ще се уплашат.
Сега!
Добре ли си?
Да.
Медитиране?
Казах ти, че не ме свърта на едно място.
Всеки може да се научи. Лесно е. Показвам.
Смяна на светлина.
Пази се. Около теб летят валма.
Това са кълба от чувства. Биват всякакви:
тревога, стрес, радост, страх.
Осъзнаваш ги и ги пускаш да изтлеят.
Да, страх ме е, че невинаги отговарям на очакванията.
Правя каквото мога. Благодаря.
Чувствам се страхотно. Ти си на ред.
Трябва да си преброя плитките.
Ще кажеш, лесна работа - едно, две. Но трябва да повториш.
Отнема време. - Ред. Стой кротко и се успокой.
Вече ми втръсна. - Дишай.
Изобщо не съм сигурна.
Събери всички тревоги и ги пренеси с дъха.
Дишам ли?
Осъзнай мислите и полека ги пусни да си идат.
Пусни ги. Не ги удряй, допусни ги.
Мъча се! - Помъчи се да е без мъка.
Що за абсурд каза!
Успокой се.
Изобщо не е успокояващо.
Сносен първи опит. Да починем и да опитаме пак.
Този път го направи по-добре. - Ред приключи.
Ама как...
Балубиусът ми.
Знам, и аз се безпокоя за нея.
Шпонке. Цял ден се трудиш. Почини си.
Как да си почина, като проблемът остава висящ?
Понякога трябва да оставиш сечивата и да се върнеш с освежени гайки.
Ключ, прав си.
Може би трябва да поспра, за да сменя гледната точка.
Ела в групата. Има бисквити.
Мама и тате ме обичат.
Направих нещо хубаво заради лепилото.
И за теб ще има лепило, Младши-младши.
Младши-младши! Какво ти е?
Лошо ти е от лепилото? Дръж се, стръкче!
Ще ти донеса прясна вода от горгския фонтан.
Може за нас да е добро, но за друг да не е.
Ще се погрижа за теб.
Ще ти мине.
Момчета, това ще е яко. - Да.
Здрасти. Познай!
Имаме як план за сплашване на мъргъли.
Дано поне нечий план има успех.
Така, да преговорим.
Приближавам с пая и казвам:
"Здравейте, мъргъли, някой иска ли вкусен пай?
Обещавам ви, че няма да е гнуснаво."
Браво. Служиш си с речника им. А пай всеки обича.
И има най-различни.
Не обичаш плодов? Има шоколадов. Да си върви със сирене? Обърнат репичков!
Имам син! - Супер. Иди ти.
И после ще метна димкоплод.
За по-призрачна атмосфера.
Настръхнах. Побиха ме тръпки.
После Бубър потъва в мъглата и вдигам Уембли на вилата, да е като чудовище.
А после мъргълите казват: "Е, къде се дяна паят?".
Тогава от задименото се подава страховитият Уембли и казва...
Изядох го!
Бам! Хълцането секва. Железен план. Да действаме.
Хайде.
Изпуснах димкоплодовете!
Чакайте, не са димкоплодове.
Уембли, какво става? - Това са мазненки!
О, не.
Върхът. Такъв провал! Вместо да се сепнат, се разсмяха.
Знаем, че се издънихме, няма нужда да се смееш и ти.
Да. - Не, чуйте!
Хълцането спря.
Да не би...
Успяхме! - Хубаво.
Излекувани сме, братлета.
Искахте на всяка цена да стане.
Същото правех с Ред.
Но гледайте сега.
Постигнахте целта си по неочакван начин.
Да, кълбенце. Чудесна идея.
Свръщам наляво, надясно пък ти.
Но ще стигнем целта си, запомни.
И нека да се радват всички
какви неща научихме самички!
Безкрайно много са пътеките в света
и пак където трябва ще те изведат.
Не е важно как постигаш целта.
Ако постигната накрая е тя.
Пътищата са различни.
Не са един и два.
Различни са.
Мислиш си, че ти си най-наясно.
И другите трябва да те следват съгласно.
Но помни, че за теб добро което е,
за другия може да е съвсем зле.
Безкрайно много са пътеките в света
и пак където трябва ще те изведат.
Не е важно как постигаш целта.
Ако постигната накрая е тя.
Пътищата са различни.
Не са един и два.
Различни са.
Различни са пътищата до целта.
Трябва да намеря Ред.
Спокойно. Единичен случай.
Какъв ден беше...
Слънчевите панели се чупят.
Шестият буркан е провал. Не ядат пластмаса.
Не знам какво повече да направя.
Ще ме облекчиш ли поне с това да си изпиеш хапчето?
Нямам време за... каквото е това.
Добре.
Какво има?
Много си сладък.
Добре е човек да забави темпото.
Сериозно? Ще го изпиеш?
Искал си да те гушна!
Отвори.
Браво на кучето!
А да изхабя цяло парче сирене!
Дължиш ми чедър.
Ред, как си?
Зле. Аз съм много зле.
Много съжалявам.
Държах да опиташ медитация, защото на мен се отразява чудесно.
Мислех, че и с теб ще е така.
Но не трябва да е по моя начин, а по твоя.
Ако искаш помощ да го намериш, насреща съм.
Много ти благодаря.
Мисля, че медитацията не е за мен.
Аз съм действен фрагъл. Екшънът ми прояснява ума.
Обичам да се мятам презглава с вик "юпи",
да се врязвам във водата и всичко да изчезва.
Това звучи успокояващо.
Така е.
Обожавам водата да се промъква в косата ми, докато плувам.
Да!
Като топла прегръдка е.
Обожавам прегръщането.
Това е ненадминато!
Да се присъединя?
На това се надявах!
Моки, невероятно е!
Чувствам се отлично!
Ред, много се гордея с теб.
Още съм във фаза.
Извинявай.
Превод на субтитрите Анна Делчева