Танцюй, відкинь усі турботи
На потім
Хай грає музика
У Скелі фреґлів
Робота день і ніч
А танці потім
Хай фреґли грають
-Ми Ґобо. -Мокі.
-Вемблі. -Бубер.
Ред.
Малий!
Агов!
Моя редиска.
Танцюй, відкинь усі турботи
На потім
Хай грає музика
У Скелі фреґлів
Скеля Фреґлів: Повернення
У Скелі фреґлів.
Ці дузерські палички просто огидні. Не можу їх їсти.
Їх ніхто не може їсти.
Тому Велика зала забита дузерськими спорудами.
Я вже вісім разів ногою ударився об…
Це вже дев’ятий.
Не хочу скаржитися, як Бубер,
але наш водоспад перетворився на цівку.
У Скелі фреґлів накопичилося стільки проблем.
Якби ж нам допомогли.
Прийшла Рада наймудріших.
Та ну, Генчі.
Представ нас жвавіше.
Прийшла Рада наймудріших!
Ого.
Так, щодо водяної проблеми…
Джо, роби, що треба.
Настав час Крижаної Джо.
Лийся!
Ні. Не полилася.
Що ж, пробачте. Найкращі уми не зарадили.
Хтось ще хоче їсти?
Я б попоїв.
Смак зовсім не той.
-Так. -Що ж, ходімо.
Зачекайте. Не йдіть, прошу.
У нас тут зник водоспад, креґли залишились без домівки,
а у Великій залі повно несмачних дузерських споруд.
Допоможіть нам.
Не хочу ставити під сумнів вашу роботу, та, може, варто взяти
в Раду когось нового.
Слушно! Коли вони прийдуть?
Хвилинку.
Думаєш, у Раду наймудріших беруть кого попало?
Ну, ні.
Та ні, я питаю. Як це робиться? Я щось забув.
Дізнаємося, хто нам підходить, коли побачимо.
А тоді пролунає урочистий звук на честь обрання.
Гаразд, друзі.
Пора на заслужений сон.
-Уже пополудні? -Так.
Ого.
-Чули? -Ух ти.
Один з нас може стати членом Ради наймудріших.
Ось ви де.
Я заблукав серед дузерських споруд.
На мить здалося, що бачу вас, але то було каміння.
Вемблі, добре, що ти прийшов.
Так. Один з нас може стати членом Ради наймудріших.
Хто з нас чотирьох заслуговує бути в Раді?
-Так, Вемблі, хто? -Я б могла.
Я енергійна.
Або їм потрібен шукач пригод.
Або той, хто приймає рішення спокійно й медитативно.
А я вмію передбачати.
Можу уявити всі варіанти, як можна поранитися.
Вемблі, хто з нас?
Може… Думаю, ви всі підходите.
Але, ну, не знаю. Може, я б міг…
-Він не зможе вибрати. -Ні.
Давайте спробуємо привернути увагу Ради.
Ходімо. Даруйте, Радо наймудріших.
«Головна з медитацій». Класно.
Вони навіть не подумали, що в Раду можуть взяти мене.
Дуже боляче, га?
Ще й як.
Подивіться, яка метрополія велична.
Так. І так багато споруд.
Та як ми можемо збудувати більше?
Місця вже немає.
Спокійно, Шпонко.
Фреґли, як завжди, все з’їдять.
Але в тому-то й річ: фреґли їх не їдять,
відколи ми почали додавати липке.
Мабуть, ми поспішили. Треба на хвилинку спинитися…
На хвилинку? Тобто зробити зупинку?
Шпонко, тобі що, нагадати про Велику зупинку?
Давним-давно, в такий самий дузерський день
несправний дузерський шолом упав у верстат.
О ні! Мій несправний дузерський шолом упав у верстат.
Треба зупинити роботу.
-Я чула, це було всього 40 секунд. -То було цілу хвилину!
Послухай, липке смачне. Це новий смак.
Просто треба переконати фреґлів його їсти.
І це може зробити лише один дузер.
Ви ж не про…
Джека Молотка?
Так, про легенду.
Дев’ятиденний робочий тиждень – його ідея.
Вівторок пояса для інструментів.
І це він придумав зробити моноколію з однією колією.
Це Джек Молоток.
Ну що, дузери. Переконаймо їх.
Весело тобі, друже?
Не починай. Я не можу з тобою гратися.
У мене обідня зміна.
Та я знайшла тобі ідеального друга для ігор.
Ось.
Я називаю його Док Бот.
Поки я на роботі, він з тобою гулятиме, годуватиме тебе,
гратиметься, сидітиме з тобою й захоплюватиме світ.
Про захоплення світу – жарт.
Надіюся. Дивись.
Він кидає м’яч.
Док Бот.
Солоденький.
Хто тут хороший песик?
Ти.
Ти? Песик, дуже хороший.
Печиво, песику. Солоденький.
-Хто тут хороший… -Наче я нікуди й не йшла.
Я можу ходити на роботу і вирощувати бактерії, а про тебе подбає Док Бот.
Розважайтесь. А я на роботу, ходитиму по дошці.
Усе, усе, Спорклет.
Ну, ну.
Що ж, якщо хочемо потрапити в Раду наймудріших,
треба придумати, як привернути їхню увагу.
Так.
Дядько Метт знав би, що робити.
Він прислав мені про це листівку.
О ні. Ще одну?
Супер, еге ж? Ще одну.
«Любий небоже Ґобо…»
Зізнаюсь, у Зовнішнім просторі буває самотньо.
Вітаю.
Я теж люблю класти малі речі у візок для великих речей.
Хоч дурні істоти мене й поважають, вони тримаються від мене подалі.
Мабуть, боялись мене. Я мав придумати, як з ними подружитися.
А потім я побачив його.
Дурну істоту в крихітній коробці, яка казала, що треба робити.
Ситуація з волоссям вас засмучує?
Що ж, рішення є: розпилювач волосся в балончику.
Я повернув собі волосся й упевненість,
і не тільки.
Нічого собі.
Ого.
Ось воно. Мені потрібне пухке для голови. Де ж його знайти?
Розпилювач волосся можна купити прямо тут.
О, так. Друзі в банці.
Усі дивилися тільки на мене.
Дивіться! Він і нам прислав баночку друзів.
Дай подивлюся.
Зроби мені.
Як думаєте, так я помітніший?
Скажи: «Любий небоже Ґобо».
Любий небоже Ґобо.
Якщо Рада наймудріших когось і помітить,
-то це буде хтось з нас чотирьох. -Точно. Ходімо.
Любий небоже Ґобо. Я на нього схожий?
-Повтори. -Геть як він.
Друзі не думають, що мене можуть взяти в Раду.
Так, я баламучу,
але можу приймати рішення, коли це треба.
Так. От як зараз.
Я виберу камінь.
Чи хочу я більшенький камінь?
Нам потрібно, щоб фреґли
-їли нові палички з липким. -Так.
Якщо хоч один фреґл скаже, що йому смачно,
можна на цьому збудувати цілу кампанію.
Геніально.
Потрібен добродушний фреґл, який в усьому сумнівається.
-Наприклад, такий… -Маленький камінь, великий камінь.
Великий камінь, маленький камінь.
Великий, маленький. Великий, маленький.
Як він. Дузери, нам потрібен цей фреґл.
Собаче печиво для хорошого Споркета.
Для Споркета. Хорошого.
Хороший Спорк. Хороший.
Надвір.
Ласощі для Спрокета.
Погратися пора. Суперкидання м’яча.
Привіт.
-Гарна сорочка. -Що?
Я Молоток. Джек Молоток. Ну, знаєш…
Друзяко, як тебе звати?
Вемблі.
У тебе такий сильний голос.
Справді?
Кажу тобі. Вемблі, буду з тобою чесний.
-Ключику. -Вибачте, пане Молоток.
У нас в Дузерії серйозні проблеми.
І, чесно кажучи, допомогти можеш тільки ти.
Вемблі, фреґли не хочуть їсти споруди.
Це велика біда,
точніше, була, поки не втрутився наш фреґлопредставник.
Фреґлопредставник?
Ти розкажеш іншим фреґлам, що ці дузерські палички особливі.
А чим вони такі особливі?
Бачиш липке?
Завдяки йому палички міцніші, а споруди вищі.
Але щоб будувати, потрібне місце. А його не буде…
якщо фреґли не їстимуть споруд.
Правильно.
Якби ж вони знали, яке воно особливе.
Шкода буде, якщо фреґли не дадуть їй…
Тобто йому, шанс.
Так. Воно заслуговує на шанс.
Як і я з Радою наймудріших.
Та я куштував нові палички, і смак мені не дуже сподобався.
Це було раніше.
Скуштуй ще раз, наче вперше.
На тобі.
Так і є. Це «мм». Супер!
Наче смачно.
Чудово.
Вемблі, ти станеш популярний.
Що?
Ти станеш великим фреґлокоролем
Хто? Я? Та ні, я просто Вемблі.
Можеш бути боягузом
А можеш – королем
Можеш навчити нас співати
Можеш стати ким захочеш
А можеш – справжньою вогняною кулею
А іноді горою
А іноді камінням
А іноді рікою, що шукає свій дім
Можеш відповзти
А можеш злетіти
А можеш стати справжньою Вогняною кулею
Чому у снах я продовжую блукати?
Чому мене бачать різним?
Як я можу так швидко змінюватися?
Коли я зрозумію, ким хочу бути?
Агов!
Ти можеш пройти крізь темряву
А можеш – крізь світло
Ти можеш навчитися втілювати Всі свої сни
Невже?
Ти можеш стати тим Ким захоплюватимешся
Ти можеш стати справжньою Вогняною кулею
Я можу стати справжньою вогняною кулею?
Так.
Ти можеш стати справжньою Вогняною кулею
Давай, малий. Скажи все, як ми репетирували, а потім іди геть.
Так.
На смак – гидота.
Цей смак зрозумілий лише найкращим фреґлам. Може, то не ваше?
А потім іди геть.
Ні, не кажи: «Іди геть». А йди геть.
Вемблі! Іди геть!
Зрозумів. Що ж, я пішов.
А що! Мені смачно.
-Мені теж! -Дивіться, як я їм.
Робити, як усі, так класно! Так!
Отак.
Термін споживання нових дузерських паличок обмежений.
Їжте, поки свіжі.
Обмежений?
Треба їсти, поки є.
Вони органічні!
Скоро буде ще.
Вони дуже стиглі.
Смак вишуканий і багатий.
Вдалося. А тепер можна й до роботи стати.
Усім повернутися до роботи.
Ура!
Вемблі, у кожного популярного продукту має бути своя пісня.
Заспіваймо ж її.
Вони найсмачніші Скажу, як є
Дузерські палички
Краще не буває
Ану, іди сюди Їж дузерські палички
-Люблю їх! -Так!
Молоток, ти зумів.
Я фреґлопредставник!
Я ще не впевнений щодо нових дузерських паличок.
Та Вемблі їх любить.
Я ним пишаюся. Він показав себе.
Знаю. Він тепер повсюди.
Якщо від цього він щасливий і всі інші теж,
тоді, мабуть, смачно має бути всім.
Так.
Вони не такі, як раніше.
І це супер.
Смачно.
Одяг від Вемблі!
Купуйте одяг від Вемблі!
Це ж він.
Скажіть вашу коронну фразу.
-Скажіть. Скажіть. -Скажіть.
Люблю їх!
-Люблю тебе! -Він сказав.
-На здоров’я. -І ми любимо.
Я теж вас люблю.
Ух ти. Думаю, я завжди мав це в собі.
Це все брехня, Вемблі.
Це що, голос у голові?
Ні. Послухай мене.
Що?
Привіт. Це я, Шпонка.
У нас біда.
Фреґли прикидаються, що їм до смаку дузерські палички.
-Що? -Сам подивись.
Так смачно.
І мені. Такий земляний присмак.
Шкода, термін споживання обмежений.
Я з’їв би хмарочос.
А тепер що скажеш?
І що? Фреґли викидають палички у воду.
Ніхто ж не страждає.
Та невже?
Ваші палички тануть і стають липкими,
а від липкого у нас, мерґлів, починається…
Секундочку.
Постійна гикавка!
Я не знаю, що робити.
З одного боку, бідолашні мерґли.
А з другого, я бачу користь
від кампанії для дузерів.
А ти що думаєш, Шпонко?
Думаю, що вся увага на тобі, й ти маєш вирішити, як її використати.
Так.
Вемблі, ось ти де.
Треба оголосити про подвійні дузерські палички.
Там будуть усі.
Подвійні палички, в яких ще більше паличок.
Ідеально.
Словом, побачимось на місці. Ми на тебе розраховуємо.
-Ні. Не кажи… -Бувай.
Буде класно.
-Он він. -Он Вемблі.
Друзі, послухайте…
Вони найсмачніші Скажу, як є
Дузерські палички
Люблю їх. Так.
Послухайте, мені зараз нелегко. Весь час про дещо думаю…
Це старий Вемблі. А подивись на нього.
-Він упевнений у собі. -І кльовий.
-Ні. -І хороший, якщо захоче.
-І мудрий. -Так. Ми так тобою пишаємося.
Так хочеться побачити подвійні палички.
До речі, треба зайняти хороші місця.
-Краще не буває, ану, іди сюди -Зачекайте.
Їж дузерські палички
Я просто…
Давайте ще раз.
Важко, га?
Ми ним пишаємося.
-Я такий схвильований. -А що тут таке?
Добрий вечір.
Я Джек Молоток.
-Так. -Так.
Подивіться.
Фреґли й дузери зібралися разом, бо люблять дузерські палички.
-Так. -У мене мурашки.
А ще тут холодно. Хтось може зарадити?
-Я не проти. -Рондо, допоможеш?
А тепер зустрічайте пана «Люблю їх» власною персоною.
Це Вемблі.
-Вемблі! Так! -Так, Вемблі!
-Вемблі! -Так!
Шквар.
Вони найсмачніші Скажу, як є
Дузерські палички
Краще не буває
Ану, іди сюди Їж дузерські палички
Я не люблю їх!
-Так! -Що? Ні!
Мені не подобається смак, як і всім вам.
Ви всі прикидаєтеся.
Та ні, мені смак подобається.
Ні. Гидота. Мов крейда.
Вибачте. Але це неправильно.
Ви ж їх не їсте, а викидаєте у ставок.
Від них у мерґлів гикавка.
Дякую… тобі, Вемблі!
Слухайте, я часто баламучу,
та про правду баламутити не можна.
У Скелі фреґлів є справжні проблеми,
а від моєї брехні стає тільки гірше.
Що ж, я спиню це негайно!
Про…
Пролунав урочистий звук обрання.
Вемблі, сьогодні ти нас усіх вразив.
Будеш новим членом Ради наймудріших?
Ого.
Ну, мабуть, я…
Ні. Ніяких сумнівів. Просто скажу «так».
Це наш Вемблі.
Я знала, що це буде один з нас.
Такого я не чекав. Від цього навіть зворушливіше.
Побачимося в нашій кімнаті!
-Я з ним живу. -Пощастило тобі.
Знаю.
Знаю, я більше не фреґлопредставник,
але вам треба декого почути.
Мою подругу Шпонку.
Крихітна.
Не можна вдавати, що проблеми самі владнаються.
Доведеться призупинити роботу.
Це ж буде важко.
Так, та завдяки великій зупинці
ми створимо прекрасніше й екологічніше майбутнє.
-Правильно. -Вона має рацію.
Прекрасно.
Що ж, я свою роботу зробив.
Але ти нічого не зробив.
Та невже?
-Чи я був в ударі? -Що?
Я поїхав!
Ти нічого не зробив.
Спрокет!
Спрокет, що тут сталося? Спрокет.
Це зробив Док Бот?
Док Бот – твій друг.
Ох, Спрокет.
Я хотіла спростити догляд за тобою, та це просто неможливо.
Я себе дурила.
Відтепер ніяких роботів.
Дуже хороша, дуже собака.
Усе, усе. Йди сюди. Усе добре. Усе, усе.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова