Dans bekymringene vekk
Uro er for en annen dag
La musikken spille
Nede i Fraggelberget
Jobb bekymringene vekk
Dansing tar vi en annen dag
La fragglene leke
-Gobo. -Moki.
-Vembi. -Bober.
Vips.
Junior!
Hallo!
Reddiken min.
Dans bekymringene vekk
Uro er for en annen dag
La musikken spille
Nede i Fraggelberget
Fragglene: Tilbake til Fraggelberget
Nede i Fraggelberget.
-Dette blir flott! Kom, alle sammen. -Ja!
Se på dette.
Kraggler og fraggler mingler, deler, knytter bånd.
Jeg elsker å knytte bånd!
Se som dere kraggler mediterer.
Jeg trodde jeg gikk dypt, men dere går dypt.
Jeg håper alle andre får kragglene til å more seg.
Håper dere kraggler liker å bli forbløffet, for jeg skal ta
en enhånds hoppsidusi tyngdekraft-bryter med øynene lukket.
Og publikum går av hengslene!
Her kommer det. Og vopp.
Oi, et gjesp?
Vanligvis får jeg i hvert fall applaus, men greit. Notert.
Utrolig, men notert.
Denne veien, kraggler. Vi skal gjøre noe kjempemorsomt.
Huff da, denne veien. Eller… Tja, kanskje… For jeg…
Vet dere hva? Vi burde…
Ok, jeg vet ikke hva vi skal gjøre.
Ønsker dere at dere kunne hoppe ut av kroppen og bare: "Du må klare deg selv."
Å, den veien? Ja, ok. Det gir mening.
Dere, spesielle gjester, har noe flott i vente.
Tenk å få være dere nå.
Nyvasket tøy.
Jaså?
Jeg trenger et øyeblikk.
Takk.
Dere kraggler trenger litt snop. Ja. Dere skjønner, naboene våre, doserne…
Vi spiser bygningene så de kan bygge flere.
Perfekt harmoni
Uansett. Kos dere.
De pleier ikke å smake slik. Må være et dårlig parti.
Moki!
Se, fragglene liker ikke sølet i doserpinnene våre.
Spiser de ikke byggene våre, kan det bli et stort problem.
Derfor skulle vi holde sølet unna hovedkvarteret.
-Jeg er sint på den som tok det med dit. -Turbo, det var deg og Skiftenøkkel.
Vi har dårlig samvittighet, men vi jobber med å tilgi oss selv.
-Hva skjer? -Hei, Moki. Bestevenn Gobo her.
Vi sliter med å nå gjennom til kragglene.
Ja. De gjespet av min enhånds hoppsidusi tyngdekraft-bryter.
Jeg mener, det går bra. Jeg bryr meg ikke, men kan du se for deg det?
De fleste syns ubesluttsomheten min er søt, men ikke de.
De snøt seg i klesvasken min!
Jeg hører at dette ikke er like lett for noen av dere
som det er for noen av oss, som meg. Men dette går brillefint.
Jeg tar føringen. Jeg er flink til å knytte bånd.
Og jeg har gjort hjemmeleksen min.
En bok om kragglene?
Leste du hele greia?
Jeg leste den forlengs og baklengs. Jeg la meg på siden og leste den veien.
Anbefales på det sterkeste.
Og som en som nå forstår dem,
tror jeg vi bare må få kragglene til å føle seg som hjemme.
Jeg vet at du frustrert kan bli
Når du gjør ditt beste Men ingen takk de vil gi
Det er aldri lett Jeg vet de ikke er som oss
Men hvis du venter litt
Kan jeg garantere at vi er like
En fraggel eller kraggel
Og hei, selv en grekko med
Det er ingen grunn til krangel
For det samme lyset Skinner inni oss begge, bare se
Snart vil du begynne å se
Alt vi har til felles, bare lytt
Det er lett Snart føler de seg som hjemme her
De vil spise doserpinner Og reddiker og be om mer
En fraggel eller kraggel
Og hei, selv en grekko med
Det er ingen grunn til krangel
For det samme lyset Skinner inni oss begge, bare se
Samme lys skinner inni alle og enhver
Fra den minste til den største her
Samme lys skinner inni alle og enhver
Ja!
Inni alle og enhver
Moki, fin sang.
Flott stemme. Herlig budskap.
Lars! Velkommen til gards. Er det noe kraggel-snaggel på gang?
Du kjenner vår tradisjonelle hilsen. Jeg er imponert.
Jeg gjør så godt jeg kan.
Noe nytt om vannsituasjonen?
-Mener du hvordan vi stjal vannet deres? -Ved et uhell.
Slapp av, De vises råd er på saken. De viseste fragglene i hele berget.
De finner nok en løsning nå.
Ja.
Ja vel, ærede rådsmedlemmer, jeg tror vi har funnet en løsning.
-Jaså? -Endelig.
Vi tar en godbit nå og lunsj senere.
-Glimrende! -Ja.
-Det tok hele morgenen. -Vi skulle jo løse kragglenes vannproblem.
-Akkurat. -Ja. Det må vi gjøre.
Etter lunsj!
-Ja! -God idé!
En lang en.
-De har sikkert funnet ut av det alt. -De jobber overtid.
Og i mellomtiden skal vi leke overtid med dere.
Det er for mye. Kanskje vi bare kan gå og hvile?
Nei, det er vår glede. Våre gjester så snille fortjener å smile.
Og vi vil at dere skal… Jeg kommer ikke på noe mer som rimer.
-Hvile? -Hvile!
Ja.
Men nei! For jeg har planlagt noe spesielt.
Så gå og hent de andre, og gjør dere klare for tidenes moro.
-Greit. -Kom igjen. Vi ses senere.
-Gled dere! -Moki, jeg tror kragglene bare vil…
Knytte bånd gjennom lekenes magi? Ja, jeg tenkte akkurat det samme.
Nei, jeg tror Gobo skulle foreslå… Sa du leker? Jeg er med!
Hva? Jeg elsker leker. Det vet du.
Ja, søster! Det er et helt kapittel i boka om at kragglene elsker å leke,
og å dele et ritual er den beste måten å knytte bånd.
Ja!
-Rett i øret. Og jeg mener rett i øret. -Unnskyld, Bober.
Vi gir alt for å knytte bånd. Vi leker leken over alle leker.
Vent, sier du det jeg tror du sier?
-Hahahaha-lekene! -Ja!
Ja!
-Moki, er ikke det litt mye styr? -Nei, ikke egentlig.
Jøss!
Jeg heter Bjarne Blåbær. Velkommen til Hahahaha-lekene.
Ok, så det er ikke lite styr.
Hei, fru Glinsefinn.
Nei, jeg er ikke telefonselger. Jeg er leieboeren din.
Sprocket, jeg snakker i telefonen.
Jeg lurte på om jeg kunne sette solpanel på taket for å få mer strøm
til et spennende prosjekt jeg jobber med for å få fjernet plast.
Jeg vet at vi resirkulerer på torsdager.
Jeg snakker om mikroplast.
Det er et skoleprosjekt. Ikke videregående. Jeg er stor jente.
-Nei, jeg er kvinnejente. Nei… Hallo? -Hallo?
-Jeg er her. Hører du meg? Borte.
Hun skulle til å si ja til solpanelene og kalle meg geni.
Husker du da flyselskapet ikke trodde på at du var en emosjonell støttehund?
Jeg skjønner hvorfor.
Moki? Vi trenger ikke alt dette.
Vi kan bare dra til Hvilehulene og…
Lars, jeg har gjort hjemmeleksen. Jeg vet at kragglene elsker leker.
-Ja. -Vi også.
-Så vi styrker det båndet, ok? -Faktisk…
-Sett i gang, Bjarne! -Vi er på lufta fra Den store salen!
Bjarne Blåbær gir dere fargerike kommentarer, og den fargen er blå.
Bang!
La Hahahaha-lekene begynne!
-Var det mitt stikkord? -Ja.
Ja!
-Gobo, så du det? -Jeg så det, kompis.
Første lek er en fraggelfavoritt: Sludderstokken.
Er ikke dette flott?
Jommi, jommi ju, og en jommi, jommi snu!
Ok. Det er gøy.
Jommi…
Unnskyld. Moki, vi trenger ikke å gjøre dette.
Lars, jeg føler meg så knyttet til deg nå.
Samme her.
Reddikade. Fersk reddikade! Kom og få fersk reddikade!
Hva er det tid for?
Tid for Det store reddikløpet! Jeg heter Bjarne Blåbær.
Jeg elsker konfetti.
Hihihi og hahaha, reddikløp!
Det går bra.
Fragglene viser fremragende ferdigheter i reddik-balansering,
men kragglene får det ikke til.
-Er ikke dette gøy? -Jøss.
Det er noe.
Mange forslåtte reddiker på middagsbordet i kveld. Jeg heter Bjarne Blåbær.
-Ja, konfetti! Ja! -Ikke sant?
Det er signaturen min. Nå kommer en av mine favoritter: Skli og salto.
Håper ingen blir skadet.
Fragglene får det igjen til å se lett ut. Se på de høye poengsummene fra dommerne.
Men kragglene…
…er en annen sak.
For et vakkert, gledelig rot!
Og nå er det tid for den tradisjonelle dansepausen!
Dansepause!
Unnskyld meg.
-Du, Moki? -Ja?
Ikke ta det ille opp, men dette er en katastrofe.
Kragglene hater det.
Kanskje vi bare ikke har funnet riktig lek ennå.
Unnskyld meg. Jeg er midt i en dansepause.
Guri!
Jeg har aldri hørt henne si "guri" før. Hun er opprørt.
Jeg tror hun bryr seg veldig om kragglene. Vi får håpe De vises råd finner på
-en plan for å hjelpe. -Ja.
-Jeg har det! -Hva er det, Frosne?
Hva er forskjellen mellom en doser og en gorg?
Hva?
Antall jafs som må til for å spise en!
-Å, Frosne Joe! Nå var du slem. -Jeg vet det.
Hør etter, alle sammen! Toalettpause nummer 32.
Ta en pause. Jeg har en til!
-Jeg vet ikke. Hva skal vi si til henne? -Jeg aner ikke.
Ok, jeg har danset det av meg. Nå må vi høste all den positive energien
og gå videre til den ultimate hule-skjule-leken.
Hvor er kragglene?
-De skjuler seg. -Ja.
Allerede? De visste hva som var neste lek før jeg sa det.
De skjuler seg ikke som en lek. De skjuler seg på ordentlig.
-Hva? Hvorfor? -Fordi de ville komme seg vekk fra deg!
De liker ikke dette. Jeg heter Bjarne Blåbær.
Jeg beklager. Hånden min rykket til. Jeg vet det var feil tidspunkt for dette.
Det gjør vondt fordi jeg trodde jeg forsto dem, men jeg gjorde ikke det.
Moki. Det er så synd å se deg stå på hendene og gråte.
Det er imponerende, men trist.
Moki, du hadde hjertet på rett sted.
Ja. Du mente det godt, men å forstå kragglene
er kanskje mer komplisert enn å lese om dem i en bok.
Selv onkel Mac sliter med å knytte bånd med andre vesener av og til.
Sier du det?
Ja. Han sendte meg nettopp et postkort om det.
Jeg vil høre det.
"Kjære nevø Gobo, jeg skriver fra det som virker som…"
De hårete og mer intelligente skapningenes land.
De hårete får de snåle skapningene til å løpe hovene av seg for dem.
Jeg måtte knytte bånd med det overlegne vesenet.
Hallo. Flott å møte deg.
De skjønte straks at jeg var viktig.
-Jeg prøvde å snakke deres språk… -Bjeff!
Men de skjønte meg ikke. Det var da det slo meg.
Jeg visste ingenting om dem.
Ved å innrømme det, åpnet det for en flott, ny oppdagelse.
Forståelsens kule.
Vifter jeg med kulen, sier jeg visst…
Jeg vil gjerne bli kjent med deg.
Intet er mer givende enn å knytte bånd med en fremmed.
Så her er Forståelsens kule, Gobo. Bruk den, slik de snåle skapningene sier…
Som en flink gutt. For en flink gutt. Hvem er en flink gutt?
Jeg ville så gjerne få kragglene til å føle seg velkomne
at jeg glemte det viktigste: å spørre dem om hva de ville.
Kanskje du burde gå og fortelle dem det.
Ja. Jeg må rette opp i dette.
Men jeg vet ikke hvor de dro. Sikkert til et rolig sted.
Vent, de nevnte Hvilehulen.
-Vi drar! -Ja!
Kom. Skynd dere.
Bygge mer! Bygge mer!
Splittpinne, hører du det?
Hele doserriket gleder seg til å bygge større, høyere doser-bygg,
-og det er takket være sølet du oppdaget. -Men vi må teste det mer.
Fragglene liker ikke sølepinnene.
Det kan føre til et problem med bærekraften.
-Søl! Søl! -Jeg vil ikke gå glipp av ropingen.
Splittpinne, jobb videre med å fikse doserrøret, så snakkes vi senere.
-Men… -Jeg kommer!
-Søl! Søl! Det er gøy å rope. -Men sir… Ingen hører på meg.
Skulle ønske jeg aldri hadde oppdaget det fæle sølet!
Hvorfor vil ingen høre på meg?
Hvordan skal jeg få strøm til laben når utleieren ikke hører på meg?
Jeg prøver bare å utgjøre en forskjell.
Nettopp! Hva er det med blåtannen i dag? Er dette en podkast?
Hver gang jeg prøver, er det noen som stopper meg og sier:
-"Nei takk, lille jente. Prøv igjen." -Det er sånn det føles.
-Det er nådeløst! -Det er nådeløst!
Vent. Det er nådeløst.
Så jeg må også være nådeløs.
Jeg må bare fortsette å prøve, samme hva.
Hvis de ikke gir opp,
-så gir ikke jeg opp. -Så gir ikke jeg opp.
Dette er utrolig. Hallo?
Hvis du hører meg, vil jeg bare si: Du greier dette, søster!
Du er en inspirasjon!
Du har rett, Sprocket. Du og den magiske blåtann-dama, som virker tøff.
Jeg gir ikke opp.
-Hallo? -Hei, fru Glinsefinn.
Jeg ville si at jeg er doktorgradskandidat,
og jeg jobber med et prosjekt som kan redde verden.
Jeg må bare montere noen solpanel på taket.
-Før du sier nei… -Ja, greit.
-Vent, sier du ja? -Ja, jeg sier ja.
Ok.
Takk, fru Glinsefinn. Glad i deg.
"Glad i deg"?
Vi greier dette.
Her er det!
Hva foregår her?
Stille, vær så snill.
Jeg holder vakt, og alle kragglene er veldig slitne.
Lars, jeg slet dere ut. Jeg er så lei for det.
Her. Denne er til deg.
Å, takk.
Det er en… Hva er det?
Forståelsens kule.
Jeg vet ingenting om dere, men jeg vil endre på det.
Vil dere fortelle om dere selv, vil jeg lytte,
men jeg skjønner det også hvis dere bare vil være alene.
-Vil du vite hvorfor vi sover? -Fordi dere er utmattet av meg?
Å nei, Moki. Det handler ikke om deg.
Kraggler sover mesteparten av dagen.
-Gjør dere det? -Er det sant?
Vi trenger søvn. Derfor dro vi hit til Hvilehulen.
Det er det stedet i Fraggelberget som føles mest som Kraggel-lagunen.
Perfekt mørke og temperatur for en lang blund.
Jeg leste hvert ord i den boka, og det sto ingenting om det.
Hvilken bok?
Den ble ikke skrevet av en kraggel.
Det er vanskelig å fange hvem vi er i en bok.
Kraggler lever og leker på et annet plan, og vi når det i en drømmetilstand.
Gjør dere det?
-Unnskyld. Hysjer på meg selv. -Flott.
-Det låter utrolig. -Ja.
-Hvordan funker det? -Vil dere se det?
-Ja. -Ja.
Drøm en drøm og se
Hva en drøm kan sanse
Hva gjør at drømmere føler
At drømmer er sanne?
Hvorfor røper alltid drømmer
Det våre liv skjuler?
Drøm en drøm og se
Hva en drøm kan sanse
Drøm en drøm og se
Hvorfor drømmere drømmer
Ja!
Når jeg våkner, kan jeg se
Nok en stor gåte
Mens livet går sin gang Fins det noen som drømmer deg og meg?
Drøm en drøm og se
Hva en drøm kan sanse
Drøm en drøm og se
Hvorfor drømmere drømmer
Drøm en drøm og se
Hva en drøm kan sanse
Drøm en drøm og se
Hvorfor drømmere drømmer
Drøm en drøm og se
Hva en drøm kan sanse
Det var fantastisk.
Utrolig.
Drømmeleker!
Takk for at du viste meg din verden, Lars. Du har rett. Den er ubeskrivelig.
Noe som ikke engang beskriver den.
Ok, si meg: Er det noe vi kan gjøre for at dere skal trives bedre?
Kan vi bli her i Hvilehulen til vi kan dra hjem til Kraggel-lagunen?
Selvfølgelig.
Ja, og vi gjør alt vi kan for å få vannet til Kraggel-lagunen så fort som mulig.
I mellomtiden er vårt vann deres.
Vi har masse å dele.
Ja.
Pappa! Pappa!
Jeg er snart ferdig med fontenen du ba om.
Men er du helt sikker på at du vil ta alt vannet på denne måten?
Sikker? Klart jeg er sikker!
Det er utmattende å være så sikker.
-Gjør den ferdig, Junior. -Ok, pappa.
Vi bestemmer over vannet!
Det gjorde nok nytten.
Mamma, hent reddik-boblevannet! Og jeg mener det gode reddik-boblevannet.
Oh-la-la!
Hva er det som skjer med vannet?
Å nei!
Hvor ble det av alt vannet?
-Hva betyr dette? -Dette kan ikke være bra.
Dere ser på en skikkelig cliffhanger! Jeg heter Bjarne Blåbær!
Tekst: Espen Stokka