"הרחיקו את הצרות בריקוד
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק
הרחיקו את הדאגות בעבודה
ריקודים נועדו ליום אחר
תנו לפרוגלים לשחק…"
אנחנו גובו. -מוקי.
ומבלי. -בובר.
רד! וו-הו!
ג'וניור!
שלום!
הצנונית שלי!
"הרחיקו את הצרות בריקוד
דאגות נועדו ליום אחר
תנו למוזיקה להתנגן
בפרוגל רוק בפרוגל רוק."
- הפרוגלים: בחזרה לפרוגל רוק -
בפרוגל רוק.
בחיי, זה יהיה מעולה.
בואו, כולם. -כן.
תראו את זה.
קרוגלים, פרוגלים מתערבבים, חולקים, מתחברים.
אני אוהבת להתחבר!
תראו איך קרוגלים מודטים.
חשבתי שאצלי זה עמוק, אבל אצלכם זה עמוק.
אני מקווה שגם כל האחרים עוזרים לקרוגלים לכייף.
אני מקווה שהקרוגלים רוצים שידהימו אותם כי אני מתכוונת לבצע
היפוכון כוח משיכה ביד אחת ובעיניים עצומות.
והקהל משתולל!
הנה זה בא. והיפוך.
וואו. פיהוק?
לרוב זה סוחט לפחות תשואות. אבל בסדר, רשמתי לפניי.
לא ייאמן, אבל רשמתי לפניי.
מכאן, קרוגלים.
נעשה משהו כיפי מאוד.
אוי, לא. זה מכאן.
בעצם אולי…
כי אני…
אתם יודעים מה? אולי כדאי ש…
בסדר, אני לא מצליח להחליט מה לעשות.
הייתם רוצים לפעמים לצנוח אל מחוץ לגוף ולהגיד,
"תסתדר לבד, חבר." מה?
לשם? בסדר, זה הגיוני.
לך, אורחי המיוחד, מצפה פינוק מיוחד.
לו יכולתי להיות אתה עכשיו.
כביסה רעננה.
באמת?
אני צריך רגע.
תודה.
היי, אני יודע מה אתם, הקרוגלים, צריכים. חטיף קטן.
כן, תבינו, השכנים שלנו, הדוזרים,
אנחנו אוכלים את המבנים שלהם כדי שיוכלו לבנות נוספים.
"הרמוניה מושלמת…"
בכל אופן, תיהנו.
לרוב זה לא הטעם שלהם.
זה בטח רקוב.
מוקי!
אתם רואים? הפרוגלים לא אוהבים את הגו במקלות הדוזר שלנו.
אם הם לא יאכלו את המבנים שלנו, זו תהיה בעיה גדולה.
זו הסיבה שאמרתי לכם לא לקחת את הגו למפקדה.
כן. אני כועס על מי שלקח את זה לשם.
טורבו, אלה היו רנץ' ואתה.
אנחנו יודעים. אנחנו מרגישים נורא, אבל אנחנו משתדלים לסלוח לעצמנו.
מה המצב, חברונים? -היי, מוקי.
כאן גובו החבר הכי טוב. תשמעו, כולנו מתקשים קצת לתקשר עם הקרוגלים.
כן. הם פיהקו על היפוכון כוח המשיכה ביד אחת שלי!
כלומר, אני בסדר. לא אכפת לי,
אבל אתם מתארים לעצמכם? -כן.
בעיני רוב האנשים חוסר ההחלטיות שלי חמוד. בעיניהם לא.
הם קינחו את האף בכביסה שלי!
בסדר, אני שומעת שזה לא קל לחלק מכם
כמו לחלק מאיתנו, כמוני.
אבל הכול בסדר גמור.
תנו לי להוביל.
אני מחברת מלידה.
חוץ מזה, הכנתי שיעורי בית.
ספר על קרוגלים?
קראת את כולו?
קראתי אותו מההתחלה עד הסוף, מהסוף עד ההתחלה.
שכבתי על הצד וקראתי אותו כך.
מומלץ מאוד.
ומתוקף ההבנה שלי אותם עכשיו,
אני חושבת שאנחנו רק צריכים לגרום לקרוגלים להרגיש בבית ושלווים.
"אני יודעת שאתם נסערים
כשאתם משתדלים, אבל לא מתחברים
זה לא קל. אני יודעת שהם נראים שונים
אבל אם רק תעצרו
אני מבטיחה לכם שאנחנו אותו הדבר
פרוגל או קרוגל
והיי, אפילו גריזרד
ברור שזה לא משנה
כי אותו האור מאיר
בך ובי
בקרוב תתחילו להבין
שיש לכם המון במשותף אם תקשיבו
זה קל מאוד, בקרוב הם ירגישו בבית
הם יאכלו המון מקלות דוזר וצנוניות בעצמם
פרוגל או קרוגל
והיי, אפילו גריזרד
ברור שזה לא משנה
כי אותו האור מאיר בך ובי
אותו האור מאיר בכולנו
מהקטן ועד הגבוה והגדול
אותו האור מאיר בכולנו…"
כן.
"בכולנו."
מוקי, יופי של שיר.
קול מעולה. אחלה מסר.
לייל, הבחור שלי.
מה מתקרגל-מתגלגל?
את מכירה את הברכה המסורתית שלנו. מרשים מאוד.
תשמע, אני משתדלת.
יש חדש במצב המים?
את מתכוונת לזה שגנבנו את המים שלכם?
בטעות.
אל תדאגו, חברים. מועצת הפרוגלים החכמים עובדת על זה.
הם המוחות החדים ביותר בפרוגל רוק.
הם בטח מוצאים פתרון ברגע זה ממש.
כן.
בסדר, מועצת הנכבדים, אני חושב שמצאנו פתרון.
כן? -סוף כל סוף.
ננשנש עכשיו ונאכל ארוחת צהריים אחר כך.
מצוין! -כן. כן.
זה גזל את כל הבוקר.
אדוני, אנחנו אמורים לפתור את בעיית המים של הקרוגלים.
נכון. -כן, אנחנו חייבים לעשות זאת. כן.
מייד אחרי ארוחת הצהריים!
כן! -רעיון טוב!
ארוחה גדולה.
לא אופתע לגלות שהם כבר מצאו פתרון.
כן, הם עובדים שעות נוספות. ובינתיים,
אנחנו נשחק שעות נוספות, איתכם.
זה יותר מדי.
אולי אנחנו יכולים לנוח?
לא, העונג כולו שלנו.
אתם אורחים ואתם רצויים מאוד,
ואנחנו אוהבים כשאתם… אני לא מוצאת חרוז.
נחים? -נחים!
כן.
אבל לא, כי תכננתי משהו מיוחד.
אז תקבצו את כולם ותתכוננו לכיף חיים משוגעים.
בסדר. -קדימה. נתראה אחר כך.
תתרגשו.
מוקי, אני חושב שהקרוגלים רק רוצים…
להתחבר איתנו בעזרת הקסם שבמשחקים?
אני יודעת. זה בדיוק מה שחשבתי.
לא, אני חושב שגובו התכוון להציע…
אמרת משחקים? אני בעניין.
מה? אני אוהבת משחקים. אתם יודעים את זה.
כן, אחותי!
יש פרק שלם בספר על כמה שהקרוגלים אוהבים משחקים.
ואין דרך טובה יותר להתחבר מאשר טקס משותף.
כן!
ואני מתכוון, ישר לתוך האוזן שלי.
סליחה, בובר.
אז בואו נתחבר עד הסוף.
בואו נשחק את אם כל המשחקים.
רגע, את אומרת מה שאני חושב שאת אומרת?
משחקי הגיגל-גאגל! -כן!
כן!
מוקי, זו לא הפקה די גדולה?
לא, לא ממש.
אני ברי בלוברי.
ברוכים הבאים למשחקי הגיגל-גאגל.
בסדר, אז זו לא לא הפקה גדולה.
היי, גברת שימלפיני.
לא, גברתי. אני לא מוכרת דבר. אני הדיירת שלך. אני גאה ביחידת הדיור שלך.
ספרוקט, שקט. אני מדברת בטלפון.
אני מתקשרת כדי לשאול אם אוכל להתקין לוחות סולריים על הגג
כדי שיהיה לי עוד חשמל
לפרויקט די מרגש שאני עובדת עליו לתיקון מצב הפלסטיק.
לא, אני יודעת שאוספים את המחזור בימי חמישי.
אני מדברת בעצם על מיקרופלסטיק.
זה פרויקט ללימודים. לא, לא תיכון. אני ילדה גדולה.
לא, אני אישה ילדה.
לא, כלומר… הלו? -הלו?
הלו? -לא, אני כאן. את שומעת אותי?
איבדתי אותה.
והיא בדיוק עמדה להסכים ללוחות הסולריים ולקרוא לי גאונה.
תשמע, חבר,
זוכר כשחברת התעופה לא האמינה שאתה חיית תמיכה רגשית?
אני מתחילה להבין למה.
מוקי?
אנחנו לא צריכים את כל זה,
אנחנו יכולים פשוט ללכת למערת הרוגע ו…
לייל, בחייך. עשיתי שיעורי בית. אני יודעת שקרוגלים אוהבים משחקים.
כן. -גם אנחנו.
אז בוא נטפח את הקשר הזה, בסדר? -האמת היא…
שחק אותה, ברי!
אנחנו בשידור ישיר מההיכל הגדול.
אני ברי בלוברי ואני משדר בצבעוניות,
והצבע שלי הוא כחול.
בום.
משחקי הגיגל-גאגל מתחילים!
זה הסימן שלי? -זה הסימן שלך.
יש!
היי, גובו, ראית?
ראיתי, חבר.
המשחק הראשון אהוב מאוד על פרוגלים, עמוד השטויות.
נכון שזה גדול?
גאמי, גאמי-בו וגאמי גאמי-יו.
בסדר, זה כיף.
גאמי, גאמי…
סלחו לי. תשמעי, מוקי, לא צריך לעשות את זה.
לייל, אני מחוברת אליך מאוד עכשיו.
גם אני. כן.
משקה צנונית! משקה צנונית טרי!
מה השעה?
השעה למרוץ הצנונית הגדול. אני ברי בלוברי.
אני מת על קונפטי.
גיגל-גאגל, גיגל-גאגל, מרוץ צנונית!
אוי, לא. זה בסדר.
הפרוגלים מפגינים מיומנות איזון צנוניות מופתית,
אך הקרוגלים פשוט לא מצליחים.
זה כיף, מה? -וואו.
זה משהו.
הרבה צנוניות פצועות על השולחן הערב.
אני ברי בלוברי.
כן, קונפטי!
נכון?
זה החותם שלי. ועכשיו, משחק שאני אוהב מאוד, סליפ ופליפ.
נקווה שאיש לא ייפגע.
שוב, אצל הפרוגלים זה נראה קל.
תראו את הציונים המצוינים שהשופטים נותנים להם.
והקרוגלים…
לא.
איזה בלגן נפלא ומשמח!
ועכשיו הגיע הזמן להפסקת הריקוד המסורתית!
הפסקת ריקוד. הפסקת ריקוד.
סליחה, אני עובר.
היי, מוקי? -כן?
אל תביני אותי לא נכון, אבל זה אסון מוחלט.
הקרוגלים שונאים את זה.
אולי עוד לא מצאנו את המשחק הנכון.
עכשיו, תסלחו לי, אני באמצע הפסקת ריקוד.
בחיי.
מעולם לא שמעתי אותה אומרת "בחיי".
היא ממש נסערת.
אני חושב שהקרוגלים חשובים לה מאוד.
אבל נקווה שמועצת החכמים
ממציאה תוכנית שתעזור להם. -כן.
יש לי!
מה, קפואה?
מה ההבדל בין דוזר לגורג?
מה?
מספר הביסים שצריך כדי לאכול אחד!
ג'ו הקפואה!
את גרועה! את מה זה גרועה. -אני יודעת.
שימו לב.
הפסקת שירותים מספר 32.
הפסקה. יש לי עוד אחת!
אני לא יודעת. מה נגיד לה?
אין לי מושג.
בסדר!
השתחררתי בריקוד, עכשיו צריך לקחת את האנרגיה החיובית הזו
ולעבור למשחק המחבואים הגדול.
לאן נעלמו הקרוגלים?
טוב, הם מתחבאים. -כן.
כבר?
וואו, הם ידעו מה המשחק הבא עוד לפני שאמרתי את זה.
הם לא מתחבאים במשחק, הם מתחבאים באמת.
מה? למה?
כי הם רצו להתרחק ממך.
הם לא אוהבים את זה. אני ברי בלוברי.
סליחה. ברחה לי היד.
אני יודעת שזה היה ממש לא הרגע הנכון.
זה פשוט כואב כי חשבתי באמת שאני מבינה אותם,
אבל אני לא.
מוקי. אני שונאת כשאת עומדת על הידיים ובוכה.
זה מרשים, אבל זה עצוב.
מוקי, הכוונה שלך הייתה טובה.
כן, התכוונת לטוב,
אבל אולי להבין את הקרוגלים
זה מורכב קצת יותר מקריאה עליהם בספר.
תשמעי, אפילו דוד שלי מאט מתקשה להתחבר עם יצורים אחרים לפעמים.
אין מצב.
כן, האמת היא שהוא בדיוק שלח לי גלויה על זה.
אשמח לשמוע אותה.
"אחייני היקר גובו, אני כותב לך ממה שנראה…"
כארץ של יצורים שעירים ונבונים יותר.
היצורים המטופשים ממש משרתים את השעירים.
ידעתי שעליי להתחבר עם הישויות הנעלות האלה.
שלום, נעים להכיר אותך.
הם הבינו מייד שאני חשוב.
ניסיתי לדבר בשפה שלהם. -הב! הב!
אבל הם לא הבינו אותי ואז קלטתי.
אני לא יודע עליהם דבר.
ובכך שהודיתי בזה בתבונה, גיליתי תגלית חדשה ואדירה.
כדור ההבנה.
נראה היה שנפנוף פשוט של הכדור אמר…
אני לא מכיר אותך, אבל אני רוצה להכיר.
אין דבר מספק יותר מחיבור עם זר.
אז קבל אותו, גובו, כדור ההבנה.
מי ייתן ותשתמש בו, כמו שאומרים היצורים המטופשים…
כמו כלב טוב.
כלב טוב! מי כלב טוב?
רציתי כל כך שהקרוגלים ירגישו רצויים
ששכחתי את הדבר החשוב מכול:
לשאול מה הם רוצים.
אז אולי כדאי שתגידי להם את זה.
כן, עליי למצוא אותם ולתקן את זה.
אבל אני לא יודעת לאן הם הלכו. בטח למקום רגוע.
רגע, הם הזכירו את מערת הרוגע.
קדימה! כן! -כן!
קדימה. מהר.
לבנות עוד! לבנות עוד!
קוטרפין, את שומעת את זה?
כל ממלכת הדוזרים רוצה לבנות מבנים גדולים, גבוהים ודוזריים יותר,
והכול בזכות הגו שגילית.
אבל אדוני, עלינו לערוך ניסויים נוספים.
הפרוגלים לא אוהבים לאכול את מקלות הגו,
זה עלול ליצור בעיית קיימות עצומה.
גו! גו! -אני לא רוצה לפספס שיר טוב.
עכשיו, קוטרפין, חזרי לתקן את צינור הדוזר ובואי נדבר אחר כך.
אבל… -אני בא!
גו! גו! גו! איזה כיף לשיר. -אבל אדוני…
איש לא מקשיב לי.
חבל שגיליתי את הגו הנורא הזה מלכתחילה.
למה איש לא מקשיב לי?
איך אשיג חשמל למעבדה הביתית שלי אם בעלת הבית לא מקשיבה לי בכלל?
אני רק מנסה להשפיע על העולם.
בדיוק!
רגע, מה קורה לבלוטות' היום? זה פודקאסט או משהו?
ובכל פעם כשאני מנסה, מישהו עוצר אותי ואומר,
"לא, תודה, ילדה קטנה. נסי שוב."
כך בדיוק אני מרגישה.
זה לא נפסק!
רגע, זה לא נפסק.
אז גם לי אסור להפסיק.
אני רק צריכה להמשיך לנסות בכל מחיר.
אם הם לא ייכנעו,
גם אני לא אכנע.
זה לא ייאמן. הלו?
אם את שומעת אותי, רק רציתי להגיד שאת תותחית, אחותי.
את ההשראה שלי!
אתה צודק, ספרוקט.
וגם אשת הבלוטות' המסתורית, שנראית די מדליקה.
לא אכנע.
הלו? -היי, גברת שימלפיני.
רק רציתי להגיד לך שאני מועמדת לדוקטורט
ושאני עובדת על פרויקט שעשוי להציל את העולם בסופו של דבר.
ואני צריכה רק להתקין לוחות סולריים על הגג.
ולפני שתסרבי… -כן, בסדר.
את מסכימה? -כן, אני מסכימה.
בסדר.
תודה, גברת שימלפיני. אוהבת אותך.
"אוהבת אותך"?
אנחנו מסוגלים.
הגענו!
מה קורה כאן?
שקט, בבקשה.
תבינו, אני שומר עכשיו וכל הקרוגלים עייפים מאוד.
לייל, התשתי אתכם. אני מצטערת מאוד.
קח, זה בשבילך.
תודה.
זה… מה זה?
זה כדור ההבנה.
ברור שאני לא יודעת עליכם דבר, אבל אני רוצה לדעת.
אז אם תרצו לספר לי על עצמכם, אני רוצה להקשיב,
אבל מעבר לזה, אני מבינה אם אתם רק רוצים מרחב.
את רוצה לדעת למה אנחנו ישנים?
כי נמאס לכם ממני?
לא, מוקי. זה לא קשור אלייך.
תביני, קרוגלים ישנים רוב היום.
באמת? -באמת?
אנחנו זקוקים לשינה. זו הסיבה שבאנו למערת הרוגע.
זה המקום הכי דומה בפרוגל רוק ללגונת הקרוגלים.
החושך והטמפרטורה המושלמת לתנומה ארוכה.
קראתי כל מילה בספר וזה לא היה כתוב בכלל.
איזה ספר?
קרוגל לא כתב את זה.
כן. קשה מאוד להסביר מי אנחנו בספר.
קרוגלים חיים ומשחקים במישור אחר
שאנחנו מגיעים אליו במצב חלום.
באמת?
סליחה, השתקה עצמית. -נחמד.
זה נשמע אדיר. -כן.
איך זה עובד?
טוב, אתם רוצים לראות?
כן. -כן.
"תחלמו חלום ותראו
מה יכול חלום להיות
מה גורם לחולמים להרגיש
שחלומות הם יותר מאמיתיים?
למה חלומות תמיד מספרים
מה החיים מסתירים?
תחלמו חלום ותראו
מה יכול חלום להיות
תחלמו חלום ותראו
למה חולמים מתוקים חולמים
כשאני ערה אני מגלה
תעלומה נוספת
בזמן שחיינו מתנהלים האם מישהו חולם אותך ואותי?
תחלמו חלום ותראו
מה יכול חלום להיות
תחלמו חלום ותראו
למה חולמים מתוקים חולמים
תחלמו חלום ותראו
מה יכול חלום להיות
תחלמו חלום ותראו
למה חולמים מתוקים חולמים
תחלמו חלום ותראו
מה יכול חלום להיות."
זה היה אדיר!
לא ייאמן!
משחקי חלום!
תודה שהראית לי את העולם שלכם, לייל.
צדקת. אין לתאר אותו.
ודרך אגב, זה לא מתאר אותו בכלל.
בסדר, תגיד לי בבקשה,
האם יש משהו שנוכל לעשות כדי שתרגישו בנוח יותר?
טוב, נוכל להישאר במערת הרוגע עד שנוכל לחזור ללגונת הקרוגלים?
כמובן.
כן, ואל תדאגו. אנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים
כדי להחזיר את המים ללגונת הקרוגלים בשיא המהירות הפרוגלית.
ועד אז, המים שלנו שלכם.
יש לנו די והותר.
כן.
אבא! אבא!
כמעט סיימתי את המזרקה שביקשת.
אבל אתה באמת בטוח שאתה רוצה לקחת את כל המים כך?
בטוח? ברור שאני בטוח.
למעשה, מתיש להיות בטוח כל כך.
עכשיו, סיים אותה, ג'וניור! -בסדר, אבא.
המים שייכים לנו!
זה יעשה את העבודה.
אימא, תכיני את מיץ הצנונית התוסס.
ואני מתכוון למיץ הצנונית התוסס הטוב.
מה קורה למים?
אוי, לא!
לאן נעלמו המים?
מה זה אומר?
דבר אחד בטוח. זה לא טוב.
זה רגע מתוח ביותר, חברים.
אני ברי בלוברי!
תרגום: אסף ראביד